Тива, Град на живите,
скъпоценен камък в короната на фараон Сети I.
Дом на Имхотеп, върховен жрец на фараона,
пазител на мъртвите.
Роден град на Анк-Су-Намун, любовница на фараона.
Било е забранено друг да я докосва.
Но за любовта си те били готови да рискуват живота си.
Какво правиш тук?
Кой те е докосвал?
Имхотеп?!
Жрецът ми!
Телохранителите на фараона.
Трябва да вървиш! Спаси се! - Не.
Само ти можеш да ме възкресиш!
Няма да те изоставя! Пуснете ме!
Ти ще живееш пак!
Аз ще те възкреся!
Тялото ми вече не е негов храм!
За да възкреси Анк-Су-Намун,
Имхотеп и жреците му откраднали трупа й от гробницата й.
Занесли тялото на Анк-Су-Намун
навътре в пустинята, чак в Хамунаптра, Град на мъртвите,
ХАМУНАПТРА - 1290 ПР. ХР.
древно гробище за синовете на фараоните
и вечно хранилище за богатствата на Египет.
Заради любовта си Имхотеп разгневил боговете като навлязъл навътре в града
и взел черната "Книга на мъртвите" от святото й хранилище.
Душата на Анк-Су-Намун била изпратена в мрачния подземен свят,
органите й били извадени и поставени в пет свещени буркана.
Душата на Анк-Су-Намун се върнала от света мъртвите,
но телохранителите на фараона проследили Имхотеп и го спрели,
преди да довърши ритуала.
Жреците на Имхотеп били осъдени да бъдат мумифицирани живи.
А Имхотеп бил осъден на Хом-Даи,
най-лошото древно проклятие.
Било толкова ужасно, че никой не бил наказван с него.
Той щял да бъде затворен в саркофаг
и неумиращ за вечни времена.
Магите нямало да позволят да бъде освободен,
защото щял да донесе болест, чума сред човеците,
нечестив мор със силата на вековете,
да покори пустините и да е непобедим.
ХАМУНАПТРА - 1923
3 000 години мъже и армии са се били по тези земи,
без да знаят какво зло лежи под тях.
3 000 години ние, Магите,
потомците на свещените телохранители на фараона, бдим.
Току-що получи повишение.
Готови!
С мен си, нали? - Силата ти ми вдъхва кураж.
Готови!
Чакайте!
Готови!
Огън!
Бягай, Бени!
Влез вътре! Влизай!
Не затваряй вратата!
Не я затваряй!
Ти ще умреш. Ти ще умреш.
Съществото остана неразкрито.
А този?
Да го убием ли? - Не.
Пустинята ще го убие.
КАЙРО, ЕГИПЕТ - 3 ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Свещени камъни,
МУЗЕЙ НА АНТИЧНИ ПРЕДМЕТИ
скулптури и естетика,
Сократ, Сет, том първи, том втори
и том трети.
И...
Тутмосис? Какво търсиш тук?
"Т". "Т"...
"Т".
Ще те сложа където ти е мястото.
Помощ.
Опа.
Какво... Как...
Погледнете това!
Фараонски синове!
Дайте ми жаби! Мухи! Скакалци!
Всичко друго, но не и вас!
В сравнение с вас останалите напасти бяха удоволствие!
Ужасно съжалявам. Беше инцидент.
Когато Рамзес разрушил Сирия, е било инцидент.
Вие сте бедствие!
Погледнете библиотеката ми!
Защо ли ви търпя?
Търпите ме, защото мога...
Да чета и да пиша на древноегипетски,
да разчитам йероглифи и йератически,
и в обсег от 1 600 км
само аз мога да направя каталог на библиотеката.
Търпя ви, защото родителите ви бяха най-добрите ни покровители.
Ето защо!
Аллах да ги прости.
Не ми пука как ще го направите и колко време ще отнеме,
оправете тази бъркотия!
Ехо?
Абдул?
Мохамед?
Боб?
Нямаш ли уважение към мъртвите?
Разбира се, че имам. Но понякога ми се ще да умра.
Дано е преди да съсипеш кариерата ми, както съсипа и твоята.
А сега се махай. - Скъпа сестричке.
Да ти призная,
в момента кариерата ми е във възход.
Как пък не! Джонатан, моля те, не съм в настроение за теб.
Създадох хаос в библиотеката,
а учените от Бембридж пак отхвърлиха кандидатурата ми.
Казват, че нямам достатъчно опит в тази сфера.
Винаги ще съм с теб, скъпа.
А и имам нещо, което ще те развесели.
О, не, Джонатан, поредната евтина дрънкулка.
Искаш да продам още един боклук
на уредника.
Откъде го взе?
От разкопки в Тива.
Цял живот не съм намирал нищо, Иви.
Моля те, кажи, че съм открил нещо.
Джонатан. - Да?
Мисля, че си намерил нещо.
Виждате ли свитъка?
Сигурна съм, че е официалният кралски печат на Сети I.
Вероятно. - Два въпроса.
Кой, по дяволите, е Сети I и бил ли е богат?
Бил е вторият фараон от 19-тата династия,
най-богатият от всички фараони.
Хубаво. Харесва ми.
Много ми допада. - Вече датирах картата.
На почти 3 000 години е.
Ако погледнете писмото тук, ще видите, че е Хамунаптра.
За Бога, не се излагайте.
Ние сме учени, а не иманяри.
Хамунаптра е мит, разказван от древни арабски разказвачи,
за да забавляват гърците и римляните.
Знам, че се говори, че проклятие на мумия пази града,
но на базата на проучванията ми съдя, че градът може да е съществувал.
За същия Хамунаптра ли говорим? - Да. Градът на мъртвите.
Говори се, че там ранните фараони са скрили богатствата на Египет.
Да, в голяма подземна камера за съкровища.
Ха! - Стига. Всички знаят историята.
По заповед на фараона гробището щяло да потъне под пясъците.
Мястото е щяло да изчезне под дюните
и да отнесе съкровището.
Както биха казали американците, това са измишльотини.
Господи! Вижте!
Изгорихте мястото с изгубения град!
Така е най-добре, сигурен съм.
Мнозина са загинали в търсене на Хамунаптра.
Никой не го е открил.
Повечето не са се завърнали.
Елате! Прекрачете прага.
Добре дошли в затвора в Кайро, скромния ми дом.
Каза, че си го взел от разкопки в Тива.
Да, обърках се. - Излъгал си ме.
Лъжа всички. Ти с какво си по-различна?
Сестра съм ти. - Затова ми вярваш повече.
Откраднал си го от местен пияница.
Взех го от джоба му, затова не е много добро...
Не ставай смешен. Този човек защо е в затвора?
Не знаех.
Когато чух, че идвате, го попитах.
Какво отговори?
Че просто си е търсел развлечения.
От него ли го открадна? - Да.
Защо не отидем да обядваме?
Кой сте вие?
И кое е мацето? - "Маце" ли?
Аз съм местен мисионер, разпространявам добрите вести,
а това е сестра ми, Иви. - Приятно ми е.
Виж ти. Явно не е безполезна. - Моля?
Ей сега се връщам.
Попитай го за кутията. - Намерихме...
Извинете.
Намерихме кутийката ви
и дойдохме да ви попитаме за нея.
Не. - Не.
Не. Дошли сте да ме питате за Хамунаптра.
Откъде знаете, че кутийката е от Хамунаптра?
Защото там я намерих. Бях там.
Но откъде да знаем, че не са врели-некипели?
Познавам ли ви? - Не, не.
Просто чертите ми се срещат често.
Значи сте били в Хамунаптра?
Да, бях там. - Заклевате ли се?
Всеки божи ден. - Нямах предвид...
Знам. Бях там. В града на Сети. Град на мъртвите.
Ще ми кажете ли как да стигна там?
Точното местонахождение.
Искате ли да го знаете? - Да.
Много ли искате да го разберете? - Да.
Тогава ме измъкнете оттук!
Действайте!
Къде го водят? - Да го бесят.
Явно доста се е повеселил.
Ще ви дам 100 паунда да го помилвате.
Мадам, бих платил 100 паунда да го видя обесен.
200. - Продължавайте!
300.
Последни желания, свиньо?
Да. Разхлабете примката и ме пуснете.
Разбира се, че няма да го пуснем!
500 паунда!
А нещо друго? Самотен съм.
Не!
Вратът му не се счупи.
Съжалявам. Сега ще гледаме как се души.
Той знае къде е Хамунаптра.
Лъжете. - Никога не бих!
Твърдите, че тази мръсна, безбожна свиня
знае къде е Градът на мъртвите? - Да!
Наистина ли? - Да!
И ако прережете въжето, ще ви дадем...
10%. - 50%.
Двадесет. - Четиридесет.
Тридесет! - Двадесет и пет.
Дадено.
Срежете въжето!
ПРИСТАНИЩЕ ГИЗА - КАЙРО
Наистина ли смяташ, че ще дойде?
Да, несъмнено, знам си късмета.
Може да е дързък, но ми е ясен. Държи на думата си.
Според мен е мазен, груб, истински негодник.
Изобщо не ми харесва. - Познавам ли го?
О.
Здравейте.
Чудесен ден за начало на приключение, нали, г-н О'Конъл?
Да, много е подходящ.
О, не, не бих откраднал от партньор.
Сетих се. Не се сърдя за...
О, не, не. Случва се през цялото време. - Г-н О'Конъл.
Ще ме погледнете ли в очите
и ще ми гарантирате ли, че това не е измама?
В противен случай ви предупреждавам... - Наистина ли?
Ще се изразя така,
целият ми гарнизон до такава степен повярва в това,
че без заповед прекоси половин Либия и отиде в Египет
да търси този град.
Когато стигнахме там, намерихме само пясъци и кръв.
Дайте да ви взема багажа.
Да, права си.
Мазен, груб, истински негодник. Няма какво да му харесаш.
Добро утро на всички.
О, не. Какво правите тук?
Дойдох да си пазя инвестициите, благодаря, че попитахте.
Стига си си играл с очилата, а цепи картите, Бърнс.
Без очилата не виждам картите, Дейв.
О'Конъл, сядай. Трябва ни играч.
Залагам само живота си, никога пари. - Никога ли?
Ами ако заложа $ 500, че ще стигнем в Хамунаптра преди теб?
Хамунаптра ли търсите? - И още как.
А кой каза, че ние го търсим? - Той.
Е, какво ще кажеш?
Ще се обзаложим ли?
Добре, приемам облога. - Защо си толкова самоуверен?
А вие? - Имаме човек, който е бил там.
Какво съвпадение, защото О'Конъл...
Кой е на ход? Аз ли? Мислех...
Господа, имаме облог. Приятна вечер, Джонатан.
Лека нощ.
Съжалявам. Не исках да ви уплаша.
Плашат ме единствено обноските ви, г-н О'Конъл.
Значи още ви е яд за целувката? - Ако може да се нарече такава.
Пропуснах ли нещо? Битка ли ще водим?
Там има нещо.
Нещо под пясъците.
Да, надявам се да открия един предмет.
Книга. Според брат ми там има съкровище.
Според вас какво има там? - С една дума ли? Зло.
Бедуините и туарегите смятат, че Хамунаптра е прокълнат.
Вижте, г-н О'Конъл, не вярвам в измишльотини,
но смятам, че там е заровена една от най-известните книги в историята.
"Книгата на Амон Ра".
Тя съдържа тайните заклинания на старото кралство.
Тя събуди у мен интерес към Египет, още когато бях дете.
Затова дойдох тук. Цял живот съм го искала.
И ви е все едно, че се твърди, че е направена от чисто злато?
Така ли? - Знаете историята.
Знам за съкровището.
Между другото,
защо ме целунахте?
Щяха да ме бесят. Тогава ми се стори добра идея.
Какво? Какво казах?
Виж ти! Добри ми приятелю, жив си!
Много се тревожех за теб. - И това ако не е приятелчето ми Бени.
Май ще те убия. - Помисли за децата ми.
Нямаш деца.
Един ден може да имам. - Млъквай!
Значи ти водиш американците.
Да бях се досетил. Каква е измамата?
Ще ги заведеш насред пустинята и ще ги оставиш да изгният там ли?
За съжаление не.
Тези американци са хитри.
Ще ми дадат половината пари, когато ги върна в Кайро.
Този път трябва да ги заведа дотам. - Така става, когато мамиш.
Никога не си вярвал в Хамунаптра.
Защо се връщаш там?
Виждаш ли онази жена? Спаси ми живота.
Винаги си имал повече самочувствие, отколкото мозък.
Да. Довиждане, Бени.
О'Конъл!
Джордж Бембридж...
През 1860...
1865 е била...
Била е...
За Бога, целувката не беше чак толкова хубава.
Къде е картата?
Тя е... Там.
А ключът? Къде е ключът?
Ключът ли? Какъв ключ?
Евелин!
Картата! Картата! Забравих картата!
Спокойно. Аз съм картата. Всичко е тук вътре.
Това ме успокои.
Ключът! - Иви?
Дръжте се за това.
Можете ли да плувате?
Разбира се, че мога, ако се наложи.
Повярвайте ми. Налага се.
О'Конъл! О'Конъл! Какво ще правим?
Чакай тук! Ще доведа помощ. - Добре.
Американци.
Страхотно шоу, момчета!
Паникьосах ли се?
Мисля, че не.
Извадете ги от водата! Извадете ги от водата!
Хайде, кученца! Хапнете ги!
Ама че откачена страна.
Загубихме всичко! Всичките ни инструменти и екипировка!
Всичките ми дрехи!
О'Конъл!
Хей!
О'Конъл!
Май имам всички коне!
Бени!
Май си от другата страна на реката!
Мамка му.
Искам само четири! Четири!
Само четири, а не цялото стадо!
О'Конъл! Представяш ли си какво нахалство?
Просто му плати.
За Бога.
Не е за вярване колко струват тези бълхарници.
Да, щастлив съм. Много добре.
Можеше да ги вземеш без пари.
Стига да му бяхме дали сестра ти. - Да.
Голямо изкушение, нали?
Голямо.
Никога не съм харесвал камилите.
Гадни същества са. Смърдят, хапят и плюят.
Отврат. - Според мен са очарователни.
О, скъпа.
Този е силен.
Добро утро, приятелю.
Какво правим?
Търпение, приятелю. Търпение.
Не забравяй облога ни, О'Конъл. Който пръв стигне в града, печели $ 500.
Сто от тях са твои, ако ни помогнеш да спечелим баса.
С удоволствие.
О'Конъл. Хубава камила.
Пригответе се.
За какво? - Ще узнаем пътя.
Погледнете! - Представяте ли си?
Хамунаптра.
Започва се.
Сбогом, Бени!
Така ти се пада.
Давай, Иви! Давай!
Знаят ли нещо, което ние не знаем?
Води ги жена. Какво знае една фуста?
Статуя на Анубис.
Краката й са дълбоко в земята.
Според учените в Бембридж там ще намерим тайна камера
със златната "Книга на Амон Ра".
Джонатан, с тях ще уловиш слънцето.
За какво са старите огледала? - Древни са.
Стар египетски трик. Ще видите.
Това е за вас.
Вземете го. Взех го от американските ни събратя.
Реших, че ще ви хареса и че ще ви трябва, когато...
Да. Какво зяпаш?
Оглеждай се за буболечки. Мразя ги.
Осъзнавате ли, че сме в помещение,
където никой не е влизал цели 3 000 години?
Каква е тази адска смрад?
И тогава дойде светлина.
Хитър номер.
Господи. Това е подготвителна камера. - Какво?
Подготвителна стая. - За какво?
За влизане в задгробния живот.
Мумии, синко. Тук са правили мумии.
Какво...
Какво беше това?
Звучи като буболечки.
Той каза буболечки. - Какви? Мразя насекоми!
Краката на Анубис.
Тайната камера е скрита някъде тук.
Изкара ни акъла, О'Конъл.
Подобно.
Това е комплектът ми с инструменти. - Не мисля така.
Добре. Вероятно греша.
Приятен ден, господа.
Чака ни доста работа.
Чупка! Ние ще копаем тук. - Дойдохме тук първи.
Статуята е наша, приятелю.
На нея не пише името ти, друже.
Вие сте само четирима,
а ние сме 15.
Нямаш големи шансове, О'Конъл.
Имал съм и по-лоши. - Аз също.
За Бога, нека сме добри, деца.
Ако ще играем заедно, да се научим да делим.
Има и други места за разкопки.
Според йероглифите сме под статуята.
Ще излезем между краката й.
Когато проклетите янки си легнат...
Не се обиждай. - Няма.
Ще прокопаем и ще откраднем книгата
под носа им.
Сигурна ли сте, че ще намерим тайната камера?
Да, ако гадните американци не ни изпреварят.
Не се обиждайте. - Няма.
Къде се дяна миризливият ни приятел?
Хей.
Какво има тук?
Синьо злато.
Добра цена ще му взема.
Да докопаме съкровището! - Полека!
Сети не е бил глупав.
Да оставим копачите да я отворят.
Да послушаме добрия доктор, Хендерсън.
Разбира се. Нека те да я отворят.
Ще го кажа направо.
Изваждали вътрешностите и ги слагали в буркани.
После вадели и сърцето. Знаете ли как вадели мозъка?
Няма нужда да го знаем.
Вкарвали остра нажежена пръчка в носа,
разбърквали мозъка и го изваждали през ноздрите.
Сигурно боли. - Нарича се мумификация.
Правят го, когато сте мъртъв. - За протокола,
ако не се измъкна жив оттук, не ме мумифицирайте.
Мен също.
Господи. Това е...
Саркофаг.
Заровен в основата на Анубис.
Сигурно е на някой големец.
Или на някой, извършил нещо ужасно.
О, Аллах.
Още едно.
Помощ! Помощ!
Помогнете!
Е, кой е?
"Този, който не ще бъде назован."
Прилича на ключалка.
Който е вътре е нямало да се измъкне.
Не ще и дума.
Ще ни трябва цял месец, за да го отворим без ключ.
Ключ ли?
Ключ! Ключ! За това говореше той!
Кой? - Мъжът на шлепа,
онзи с куката. Търсеше ключ.
Моя е.
Какво ли го е убило? - Виждали ли сте го да яде?
И американските ни приятели ги е сполетяло нещастие днес.
Трима от копачите им са били стопени.
Какво? - Как?
Със солна киселина.
Солна киселина под налягане. Древна клопка.
Може би мястото наистина е прокълнато.
И вие ги разправяте едни!
Значи не вярвате в проклятия? - Не.
Око да види, ръка да пипне. В това вярвам.
Аз пък вярвам в подготовката.
Да видим в какво е вярвал нашият приятел надзирателят.
Какво? - Господи, какво е?
Счупена бутилка.
"Гленливет", 12-годишно!
Беше миризливец, но е имал добър вкус.
Вземете. Стойте тук.
Не, чакайте! И аз идвам. - Иви!
Извинявай, но нали той каза да стоим тук?
Иви!
Г-н Хендерсън! Събудете се!
О'Конъл!
Стига!
Няма да проливаме повече кръв, но трябва да си вървите.
Вървете си или умрете.
Разполагате с един ден.
Евелин.
Хей.
Добре ли сте? - Да, нищо ми няма.
Сигурна ли сте? - Благодаря.
Това доказва, че богатствата на Сети са под тези пясъци.
Щом ги пазят така, значи съкровището е тук.
Не, това са хора на пустинята. Ценят водата, а не златото.
Поне нощем можем да си помагаме, а?
Опитайте десен удар.
Свийте юмрука и го вдигнете ето така.
Удряйте с хъс. Ето тук.
Не си поплювам! - Добре.
Време е за още едно питие.
Господине, за разлика от брат ми,
знам кога да откажа.
Госпожице, за разлика от брат ви,
не ви разбирам.
Знам. Чудите се
какво прави място като мен в такова момиче.
Да, нещо такова. - Египет е в кръвта ми.
Вижте,
баща ми бе много прочут изследовател.
И толкова много обичал Египет,
че се оженил за майка ми, египтянка
и също авантюристка.
Разбирам баща ви и майка ви, и...
И него, но...
Но вие защо сте тук?
Вижте, може да не съм изследователка,
авантюристка, търсачка на съкровища
или войник, г-н О'Конъл,
но се гордея с това, което съм.
И какво е то?
Аз...
...съм библиотекарка.
И ще ви целуна,
г-н О'Конъл. - Наричайте ме Рик.
Рик.
Тази ракла е прокълната. - Как пък не.
На кого му пука? - Трябва да ви пука, г-н Хендерсън.
Заклинанията в тези подземия, макар и изречени в древни времена,
са също толкова силни и днес. - Разбираме.
Какво пише?
"Смъртта с бързи криле ще застигне
този, който отвори тази ракла."
Не бива да сме тук.
Това не е на добре.
Пише:
"Има един, немъртъв,
който, ако бъде съживен, е заставен от свещен закон
да изпълни проклятието."
Да не връщаме никой от отвъдното.
"Той ще убие всички, отворили раклата,
ще погълне органите им и течностите им
и така ще се възстанови,
вече няма да е немъртъв,
а ще е чума по Земята."
Не сме дошли чак дотук напразно.
Точно така. - Това е проклятието.
Проклятието е.
Проклятието е! Пазете се от проклятието!
Пазете се!
Тъпо суеверно копеле.
От малка си мечтая за това.
За мъртъвци ли мечтаете?
Вижте, свещените заклинания са издълбани.
Явно е осъден не само в този живот, но и в следващия.
Лоша работа. - Да, просълзих се.
Да видим кой е вътре, а?
Господи, мразя да правят така.
Така ли трябва да изглежда?
Не, не съм виждала мумия с такъв вид.
Още е...
Сочен. - Лигав.
Да.
Сигурно е на повече от 3 000 години
и явно все още
се разлага.
Вижте това.
Как ще го тълкувате? - Господи, следите са от...
Нокти.
Бил е погребан жив.
Оставил е съобщение.
"Смъртта е едва началото."
Боже мой.
Тя съществува.
"Книга на мъртвите". - Книга ли?
На кого му пука за книга? Къде е съкровището?
Това, господа.
Това е съкровище.
Не бих те заменил за месингов...
Вижте това.
Ето го съкровището ви, господа.
Това вече е нещо.
Трябва ви ключ, за да отворите книгата.
О'Конъл, за колко мога да ги изтъргувам у дома?
Чух, че сте намерили лигава мумия. Поздравления.
Ако я изсушите, може да я продадете за горене.
Вижте какво намерих.
Седнал си й на мястото.
Веднага! - Слушам.
Скелети на скарабеи, месоядни са.
Бяха в ковчега на мумията.
Могат с години да се хранят с месото на труп.
За беда приятелят ни е бил жив, когато са започнали да го ядат.
Някой ги е затворил при него и те бавно са го изяли?
Много бавно.
Бил е в немилост, когато са го подредили така, нали?
Сигурно се е закачал с дъщерята на фараона.
Според това, което прочетох,
приятелят ни е понесъл Хом-Даи, най-лошото древноегипетско проклятие,
пазено само за най-злите богохулци.
Не съм чувала да е било използвано.
Толкова ли е лошо? - Да, те...
Не са го използвали, защото много са се страхували от него.
Пише, че ако жертва на Хом-Даи оцелее,
ще донесе със себе си 10-те напасти на Египет.
Това се нарича кражба.
Според вас и брат ми е вземане на заем.
Мислех, че "Книгата на Амон Ра" е от злато.
От злато е. Това не е "Книгата на Амон Ра".
Нещо друго е.
Може да е "Книга на мъртвите".
"Книга на мъртвите" ли?
Сигурна ли сте, че искате да си играете с нея?
Това е просто книга.
Никой не е пострадал от четене на книга.
Тук се случва често.
Какво пише?
"Амон Ра. Амон Деи."
Говори се за деня и за нощта.
Не! Не бива да четете книгата!
Бягайте!
Вървете!
Какво сме сторили?
Откъде се взеха? - Няма да чакам да разбера.
Очилата ми. Очилата ми!
Оставете ме! Оставете ме!
Хей! Хей!
Ще ми помогнете ли да намеря...
Чакайте!
Кой е там?
Даниълс?
О, Джон!
Скарабеи!
Бягай, Иви! Тичай!
Евелин? - Иви?
Евелин? - Иви!
Г-н Бърнс. Слава Богу.
Тъкмо започнах да се страхувам.
Загубих всички.
Очите ми. Очите ми...
Моля ви, помогнете ми.
Езикът ми. Той ми взе езика.
Моля ви, не ме изоставяйте.
Анк-Су-Намун?
По дяволите! Врата капан.
Някъде тук трябва да има резе или нещо такова.
Бягайте, копелета! Тичайте! - Вървете.
Вървете!
Ела с мен, принцесо Анк-Су-Намун.
Ето те! Ще спреш ли да играеш на криеница!
Хайде. Да се махаме.
Иви!
Бягайте! - И таз добра.
Видяхте ли? Върви. Ходи!
Казах ви да си вървите или да умрете.
Вие отказахте.
Сега може да убиете всички ни,
освободихте същество, от което се боим повече от 3 000 години.
Спокойно. Застрелях го. - Смъртно оръжие не може да го убие.
Той не е от този свят.
Копелета. - Какво сте му сторили?
Спасихме го, преди съществото да довърши работата си.
Вървете си, преди да довърши всички ви.
Отивам да го издиря и да намеря начин да го убия.
Вече ви казах, че го застрелях.
Знайте,
че съществото носи смърт.
Няма да яде, няма да спи и никога няма да спре.
Милостивият Бог да бди над мен и да ме пази,
както пастир бди над стадото си.
Не? Добре.
Езикът на робите.
Може да ми трябваш.
А възнаграждението...
...ще е богато.
Принце мой.
Къде са останалите свещени буркани?
ФОРТ БРАЙДЪН - КАЙРО
Каза, че не вярваш в измишльотини.
Срещата с 3-хилядолетен ходещ и говорещ труп
ме накара да повярвам.
Забрави. Ще излезем оттук и ще си тръгнем.
Не, няма. - Напротив.
Няма. Ние го събудихме и ние ще го спрем.
Ние ли? Защо ние? Не ние четохме книгата.
Нали ти казах да не си играеш с нея?
Да, добре, аз бях. Аз го събудих и трябва да го спра.
Така ли? Как?
Чу го. Не може да бъде убит със смъртни оръжия.
Значи ще намерим безсмъртни оръжия.
Пак ние.
Ще ме изслушаш ли? Трябва да направим нещо.
Щом съществото се прероди, проклятието ще се разпростре,
докато Земята не бъде разрушена.
Така ли? Мой проблем ли е? - Проблемът е на всички.
Евелин, благодарен съм, че ми спаси живота,
но уговорката беше да ви заведа там и да ви върна.
Направих го. Край на историята. Договорът се прекратява.
Само договор ли знача за теб?
Можеш да дойдеш с мен или да останеш да спасяваш света.
Какво избираш? - Оставам.
Добре. - Добре.
Хубаво. - Хубаво.
Добре.
Аз съм последният от Кралския въздушен корпус, квартирован тук...
Някой идиот си е разлял питието.
Останалите момчета загинаха в небето и бяха погребани в пясъците.
До един бяха добри момчета.
Здравей, Уинстън. - Да...
Знаете ли, О'Конъл, след края на Великата война
няма предизвикателство, достойно за човек като мен.
Да. Всички си имаме проблеми, Уинстън.
Ще ми се да бях загинал с останалите
в пламъци и слава,
вместо да гния тук
от скука и пиячка. - От скука и пиячка.
Наздраве.
Обратно към аеродрума.
Сестра ти винаги ли е била... - Да, винаги.
Стегнали сме си багажа, но корабът отплава чак утре.
Виждам, че сте с подвита опашка.
Лесно ви е на вас. Не ви гони свещен ходещ труп.
Как е приятелят ви?
С извадени очи и изтръгнат език. Ти как би бил?
Изключително ми е приятно.
Принц Имхотеп не обича да го докосват.
Боя се, че е глупаво източно суеверие.
Моля ви, простете ми.
Г-н Бърнс, принц Имхотеп ви благодари за гостоприемството.
Не.
И за очите ви,
и за езика ви. - Как...
Но се боя, че е нужно повече. - Как...
Принцът трябва да довърши започнатото
и да изпълни проклятието,
което вие и приятелите ви... - Не!
...сте си навлекли. - Не! Чакайте! Недейте!
Успех, момчета.
Исусе!
Има вкус на...
Кръв.
"Реките и водите на Египет потекоха червени и бяха като кръв."
Той е тук.
Май ще има буря.
Евелин! - Значи още си тук.
Имаме проблеми.
ОФИСИ НА КОМПАНИЯ "С"
Хей!
Бени, напаст такава. Къде се губиш?
Здравата сме загазили.
Ти ме спаси от немъртвите.
Благодаря ти.
Много сериозно сме загазили.
МУЗЕЙ НА АНТИЧНИ ПРЕДМЕТИ
Явно те харесва, Иви. - Защо ли?
Какво иска?
Само един може да ни даде отговори.
Вие! - Г-це Карнахан.
Господа. - Той защо е тук?
Искате ли да разберете или ще ни застреляте?
След това, което видях, съм готов да ви се доверя.
Членове сме на древно тайно общество.
Вече над 3 000 години пазим Града на мъртвите.
Заклели сме се да направим всичко, за да спрем върховния жрец Имхотеп
да се прероди в този свят.
Заради вас не успяхме.
Това оправдава ли убийството на невинни хора?
За да го спрем ли? Нека си помисля.
Да! - Да!
Въпрос. Защо не обича котки?
Котките са пазители на подземното царство.
Ще се бои от тях, докато не се възстанови.
После няма да се бои от нищо.
Знаете ли как ще се възстанови напълно?
Като убие всички, отворили раклата. - Ще ги изсмуче до капка!
Джонатан, спри да си играеш с това.
Когато го видях в Хамунаптра, ме нарече Анк-Су-Намун.
А сега у г-н Бърнс се опита да ме целуне.
Бил е прокълнат заради любовта си към Анк-Су-Намун.
Явно и след 3 000 години... - Още е влюбен в нея.
Много романтично, но какво общо има с мен?
Може пак да се опита да я съживи от мъртвите.
Да.
И явно вече е избрал кого да пожертва.
Лош късмет, сестро.
Напротив,
това ще ни даде нужното време, за да го убием.
Ще ни трябва много помощ.
Силите му нарастват.
"Той протегна ръка към небесата
и в земите на Египет настана мрак."
Да му попречим да се възстанови.
Кой отвори раклата? - Аз и Даниълс.
И Бърнс, разбира се. - И египтологът.
А приятелчето ми Бени?
Не, той избяга с писъци, преди да я отворим.
Да, той бе хитър. - Звучи в негов стил.
Да намерим египтолога и да го доведем във форта,
преди съществото да го хване. - Да.
Тя остава тук. Вие елате с мен.
Не аз... - Не, не!
Чакай! Не можеш да ме оставиш тук като пътна чанта.
Кой те постави начело? Какво си мислиш, че правиш?
Джонатан! О'Конъл!
Съжалявам, но е висок. - Джонатан, страхливец такъв...
О'Конъл, няма да ме оставите тук!
Джонатан, не отвориш ли вратата до една минута...
О'Конъл... - Вратата не се отваря.
Пуснете ме оттук. - Тя няма да излиза
и никой няма да влиза, ясно? - Да.
Нали? - Да.
О'Конъл! Джонатан!
Да вървим, Джонатан.
Мислех да остана във форта и да разузная.
Веднага! - Добре.
Само ще спасим египтолога.
Виж ти. Нека се досетя. Пролетно почистване.
Добър удар.
Бени, да не би да падна? Нека те вдигна.
Върнал си се от пустинята с нов приятел, нали?
Какъв приятел? Само ти си ми приятел.
Защо си с този гадняр? Какво печелиш?
По-добре да си дясната ръка на дявола, отколкото да си му на пътя.
Докато му служа, съм имунизиран.
Срещу какво?
Какво каза?
Не искам да ти кажа. Ще ме нараниш още.
Какво търсиш? И не ме лъжи.
Книгата!
Черната книга, която намериха в Хамунаптра. Той си я иска.
Каза, че струва теглото си в злато.
Защо я иска? - Не знам.
С нея ще възкреси мъртвата си приятелка.
Това е всичко. Иска само книгата, кълна се.
Само книгата, заклевам се. И сестра ви.
Но друго...
Двама загинаха, остават двама. - После ще иска Иви.
Стражи, по местата!
Чисто е, сър.
Дяволите да го вземат.
Ще сляза да си взема питие. Искаш ли нещо?
Да. Донеси ми чаша уиски. - Добре.
И малка чашка уиски. - Добре де.
И глътка уиски. - Ще ти донеса проклетото уиски!
Не затваряй вратата.
Анк-Су-Намун.
Разкарай си грозната мутра от нея!
Виж какво имам.
Добре ли си? - Не съм сигурен.
Според легендата, черната книга, която американците намериха в Хамунаптра,
връща хора от света на мъртвите.
Досега не вярвах в това.
Повярвай, сестро. Тя съживи приятелчето ни.
Да. Ако черната книга съживява умрели...
Може златната книга да го убие. - Това е митът.
Трябва само да намерим златната книга.
Имхотеп.
Не на последно място, любимата ми чума, циреи и рани.
Станали са негови роби.
Започна началото на края.
Още не е. Елате.
Имхотеп.
Според учените в Бембридж златната "Книга на Амон Ра"
е в статуята на Анубис.
Там намерихме черната книга. - Точно така.
Явно старците в Бембридж грешат.
Объркали са книгите.
И скривалищата им.
Ако черната книга е в статуята на Анубис,
златната трябва да е в...
По-бързо, Иви. - Търпението е добродетел.
В момента не е.
Ще стартирам двигателя на колата. - Разбрах.
Златната "Книга на Амон Ра" е в Хамунаптра, в статуята на Хорус.
Запомнете го, учени от Бембридж.
Имхотеп.
Да вървим! Да потегляме!
Пали двигателя, мъжки! Да се махаме оттук.
Иви. Хайде, Иви. Побързай. - Имхотеп!
Имхотеп!
Ще си получиш заслуженото, Бени! Чу ли?
Ще си го получиш! - Сякаш не съм го чувал преди!
Дръжте се!
Хей! О'Конъл! О'Конъл!
Скачай!
Бързо, движение!
Имхотеп.
Съществото е.
Възстановил се е напълно.
Ела с мен, принцесо моя.
Време е да станеш моя завинаги.
За вечни времена, глупако.
Хвани ръката ми и ще пощадя приятелите ти.
Майчице.
Имаш ли гениален план? - Мисля, мисля.
Бързо измисли нещо, защото превърне ли ме в мумия,
ще търся първо теб.
Не.
Недей. - Не!
Ще ме заведе в Хамунаптра, за да извърши ритуала.
Права е. Живей днес, бий се утре.
Пак ще се срещнем.
Евелин!
Мое е. - Благодаря.
Убийте ги до един!
Не! Пусни ме!
Имхотеп. - Пусни ме!
Сбогом, приятелю. - Ела тук, жалък...
Имхотеп.
Хайде!
А сестра ми? - Ще си я върнем!
Давай!
Ти си следващият!
Хайде! Дай ръка!
Ти върви! - Хайде!
Върви!
КРАЛСКА ВОЕННА АВИАЦИЯ - ГЕЗА
Добро утро, Уинстън. Може ли?
Какво общо има проблемът ви с военната авиация на краля?
Нищо.
Опасно ли е? - Сигурно няма да оцелеете.
Наистина ли?
Всички останали загинаха. Защо не и вие?
Какво е предизвикателството?
Да спасим момичето в беда, да убием злодея и да спасим света.
Уинстън Хавлок на вашите услуги, сър.
Добре ли си?
Да ти изглежда, че съм добре?
Как си?
Виждате ли я? Не съм виждал толкова голяма.
Никога ли? - Никога!
Махни се от мен!
Трябва ми нова работа.
Боже мой.
Върнахме се.
О'Конъл.
Господи.
Уинстън! Върти педалите по-бързо!
Дръжте се, мъже!
Спри! Ще ги убиеш!
Това цели.
Идвам, юнаци!
Номерът с пясъчната стена ми хареса. Беше красиво.
Копеле.
Извинете?
Помогнете ми, ако не ви затруднявам прекалено!
Добре де.
Уинстън! Хей, Уинстън!
Плаващи пясъци! Отдръпнете се!
Движение!
Жалките гадняри като теб винаги си получават заслуженото.
Така ли? Нима? - И още как.
Винаги.
Първо бих махнал големите камъни.
Махнете ги от върха, иначе ще ни затрупат.
Хайде. По-чевръсто.
Схванахте идеята. Побързайте.
Виж ти!
Господа, елате да видите това.
Какво?
Ръката ми!
Направете нещо! - Дръж се!
Направете нещо! Не това!
О'Конъл.
Учените от Бембридж не са го описали.
Не ме докосвай!
Убийте ги...
...и събудете останалите.
Как... Как...
Виждате ли... - Да.
Вярвате ли... - Да.
Може ли просто... - Не.
Кои са те, по дяволите? - Жреци.
Жреците на Имхотеп.
Добре тогава.
Ето го!
Здравей, Хорус, старче.
Време е да затворим вратата.
Анк-Су-Намун.
О'Конъл!
Джонатан!
Мамка му! Не се предават, а?
Копайте.
"Книгата на Амон Ра".
Спасете момичето. Убийте съществото.
Какво чакаш? Излизай! Излизай!
Добре ли си? Да вървим.
Щом ти умреш, Анк-Су-Намун ще живее.
А аз ще съм непобедим!
"Книгата на Амон Ра"! Намерих я, Иви! Открих я!
"Книгата на Амон Ра".
Млъкни и ме измъкни оттук, Джонатан!
Отвори книгата! Само така ще го убием.
Отвори книгата и намери надписа!
Не мога да я отворя! Заключена е.
Трябва ни ключът! - В мантията му е.
О'Конъл!
Мумии.
Пази се! Там има един... О'Конъл!
Тук има надпис.
Майчице.
Виж ти. Става все по-добре.
Направи нещо, Джонатан. - Аз ли?
Можеш да им заповядваш. - Шегуваш се.
Прочети надписа докрай, глупако, тогава ще ги управляваш.
Ясно.
Побързай, Джонатан!
Не знам последния символ. - Как изглежда?
Птица е. Щъркел!
Ахменофус.
А, да, ясно.
Унищожете го!
Заповядвам ви да го убиете!
Анк-Су-Намун!
Дай ми книгата!
Анк-Су-Намун!
Сега ще умреш.
Иви, взех го.
Задръж го.
Няма проблем.
Побързай, Иви! - Не ми помагаш.
Сега е твой ред.
Разгадах го.
Каза, че ще го убие.
Смъртен е.
Смъртта е едва началото.
Време е да тръгваме.
Загубил си книгата! Джонатан, не мога да повярвам...
Побързайте! - Хайде!
Не може просто... - Не, Джонатан!
О'Конъл!
О'Конъл! Чакай! - Хайде!
Чакай! Моля те! - Хайде! Бени!
Сбогом, Бени.
Махай се.
Пазете се!
Много ви благодаря.
Заслужихте уважението и благодарността на мен и на народа ми.
Да, нищо работа.
Нека Аллах винаги да ви се усмихва.
И на теб.
Да, по всяко време. - Стой далеч от бедите.
Остави ни тук.
Е, явно пак ще се приберем с празни ръце.
Не бих казал.
Я стига!
А ти, скъпа? Искаш ли да се помляскаме?