Здравей, Линдзи, обаждам се да ти пожелая лека нощ.
О, вече си си легнала?
С какво си облечена?
Наистина ли? С какъв анцуг?
О, обикновен сив анцуг.
Само на мен ли ми действа възбуждащо?
Само на мен, а?
Няма проблем. Най-добър съм, когато действам сам.
Добре, заспивай.
Обичам те. Ти обичаш...
Знам, че е така.
Чудесно.
Не, не, не! Не мога да изгоря още една къща.
Алън?
Здравей. Пека си филийки.
Защо ли стана така?
ДВАМА МЪЖЕ И ПОЛОВИНА Сезон 10, Епизод 18
Добро утро. - Здрасти.
Съжалявам за снощи. - За какво съжаляваш?
Че дамата с мен видя мъж на средна възраст,
който пръска вода в кухнята ми, по не толкова белите си гащи?
Гасях пожар.
Аз съм герой.
Наистина ли? Изглеждаше сякаш позираш
за най-странния календар с пожарникари.
Разбирам, разстроен си.
Знам как ще ти стане по-добре.
Отидох до магазина и ти купих нов тостер.
Предишният беше по-добър.
По-добър? Това е тост-бластер делукс.
Най-хубавото, което се е случвало на нарязания хляб откакто...
съществува.
Моят беше прозрачен,
за да виждаш как филийките придобиват тропически загар.
Това е малък солариум за хляб.
Виж това.
Има различни функции за препичане.
Това е...
Така трябва да става. Мярка за безопасност.
Редно е като ми ползваш вещите и ги повредиш,
да ги замениш с еднакво яки вещи.
Ако тостерът ми се изсере, резултатът ще е такъв.
За какво говориш? Това е отличен тостер.
Ще ти го докажа.
Дано си гладен.
Чуй как мърка това бебче!
Мразя те!
В случай, че забравя да ти кажа, понеделник може да закъснея.
Няма проблем. Кога да те очаквам?
В сряда.
Да ти удържа ли пари за отсъстващите дни?
На твое място не бих.
Ето ти. - Какво е това?
В магазина попитах "Кой е най-тъпият ви продукт?",
и те ми дадоха този тостер. Наслаждавай му се.
Не беше длъжен да го правиш. - Ясно заяви, че трябва.
Въздържах се от замяна на мобилния си телефон, за да го купя.
"Въздържах"?
Има такава дума. - Оценявам го. Благодаря ти.
Няма да го разваля, защото няма да го ползвам.
Държиш се нелепо. - Знаеш ли кое е нелепо?
Стъклен тостер. Какво следва?
Стъклена тоалетна, за да махаш за сбогом на филийките?
Искаш ли стъклена врата, за да ти помахам за сбогом?
Загубен си без мен!
Аз съм загубен без теб? - Да.
В живота ми си допринесъл
само с Волво с течащо масло,
миризма на мухъл в гостната ми
и думата "въздържах." - Минало време за "въздържам".
Образовай се.
Забелязваш ли, че всички в живота ти си отиват,
а оставам? Аз винаги съм бил до теб.
Може би си отиват, именно защото си винаги тук.
Кой е до теб, когато те зареже жена? Алън Харпър.
А кой плаща сметките? Уолдън Шмид.
Разбира се. Изиграй картата с парите.
Викат им кредитни карти. Образовай се.
Щом гледаш така на нещата, не знам защо живея тук.
Аз знам. Защото е безплатно!
Може би трябва да си вървя. - Може би трябва.
Хубаво. - Добре.
Не блъфирам. - Аз също.
Отварям врата.
А аз те гледам. - Тръгвам си завинаги.
Махам ти за сбогом.
Вече съм бездомен.
Проблемът е, че Уолдън не оценява колко много допринасям.
Виждала съм те да взимаш, но не и да допринасяш.
На чия страна си? - На твоята, разбира се.
Знам, че си разстроен, но съм сигурна, че ще се сдобрите.
Няма да стане. Не ме иска и няма да се върна.
Така ли? - Не. Имам си самоуважение.
Имам! - Тогава къде ще живееш?
Къде ще живея? Много си сладка. - Мерси.
Къде ще живееш? - Наистина ли?
Алън, искам да живея с теб,
но само защото съм ти първия избор, а не последния.
Ти си ми първия избор. - Аз съм ти единствения избор.
Единственият ми шанс.
Докато Уолдън не те покани да се върнеш.
Обижда ме, че намекваш такова нещо.
Ти си жената, която обичам, и с която искам да прекарам живота си.
Имаш право, миличък.
Може да се нанесеш. - Благодаря ти.
Ще е хубаво да споделяме къщата. - Ще бъде чудесно.
Ще си разделим сметките по равно.
Не ти трябват парите ми.
Ти си независима жена. Върви с гордо вдигната глава!
Ела до тази врата и ме пусни.
Здравей, Алън. - Божичко! Хърб!
Какво правиш? - Квартална стража.
Не знаех, че има. - Защото няма.
С Линдзи се поскарахте, а? - Не сме се карали, просто...
Още ли се луташ сам в тази голяма къща?
Да, не мисля, че Джудит би се върнала.
Това е страхотно...
тъжно.
Не бива да си сам в такъв момент.
Да идем у вас за по бира. - Ти си добър приятел, Алън.
Обичам да давам на хората. Още ли има разтегателен диван?
Опаковах нещата на Нервака. Тъжно е.
Целият му живот се побира в един сак.
Още по-тъжно е, че сакът е мой.
Знаеш, че ще се върне, нали?
Не, няма. - Той е човешки бумеранг.
Ще обикаля наоколо, ще счупи прозорец и ще се приземи на дивана ти.
Отвори прозорец в кухнята, може да прелети през къщата.
Алън. - Уолдън.
Не се безпокой, дойдох само да си взема нещата.
При мама ли ще живееш?
Много би било жалко, нали?
За ваше сведение, живея с бившия на бившата ми,
в бившата ми къща.
Да, това изобщо не е жалко.
Опаковах ти багажа.
Предполагам, че това е всичко. - Правилно предположение.
Дрехите, тостера
и мексиканската виагра с изтекъл срок на гордост.
Самотно ли е там горе, Уолдън?
Самотно ли е на облака с осъдителни мисли?
Тръгни си, за да разбера.
Добре, довиждане.
Берта, плачеш ли? - Не мога да се сдържа.
Толкова съм щастлива.
Ето ти.
Две яйца, палачинки,
пушен бекон и пълнозърнеста препечена филийка.
Това е прекрасно, Алън.
Знаеш как да си глезиш мъжа. - А ти как да ласкаеш твоя.
Сякаш до вчера живеех тук с Джудит.
Разликата е, че в момента имам шанс за секс.
Ако и вечерята е толкова хубава, имаш повече от шанс.
Оценявам, че ми позволяваш да отседна тук.
Хубаво е да не съм сам. Самотно е без Джудит.
На мен ми беше самотно и с Джудит.
Гледам телевизия сам, пия сам.
Дори нарисувах мустак на огледалото в банята, за да си говоря с някого.
Наистина ли?
Да. Наричам го Хавиер.
"Не се безпокой, Хърб, сам си по-добре.
Джудит е кучка!"
Не бих спорил с Хавиер.
И аз не бих, много е темпераментен.
Има и мачете.
Нека те попитам нещо.
Хърб има ли мустак?
Добро утро. - Добро утро.
Берта, чук-чук.
Кой е? - Не е Алън.
Най-накрая сме свободни, Уолдън. Слава на Бога, свободни сме.
Така е, макар да е малко тихо в къщата.
Купи си куче. Не е толкова странно, когато го видиш да опитва да се ближе.
Берта, какво мислиш да направим стаята на Алън на домашен фитнес?
Мислих да опитам да засадя трева там, но и така става.
Берта? - Да?
Какво става с теб? - Какво имаш предвид?
Не знам... Как е семейството ти?
В затвора. - Много смешно.
Добре си поговорихме. - Берта?
Да? - Чук-чук.
Кой е? - Уолдън. Допусни ме до себе си.
За какво се надяваш, за какво мечтаеш?
Да избегна този разговор.
Днес си много забавна. - Да.
Берта? - За Бога, какво има сега?
Харесва ми жилетката ти. - Мерси.
От магазин за жилетки ли я купи?
Слава Богу, че съм напушена.
Внимателно!
Надуй сирената, за да уведомиш жителите на града.
Влакът в 9:04 от Пембъртън пристига на първи перон.
Точно навреме сме. - Не знаех, че е толкова забавно.
Нали!
Виж, Алън. Сина на Макдюгъл се връща от колежа.
Каква среща ще бъде само!
Добре дошъл вкъщи, Джими!
Създал си интересен свят.
Тук всичко е идеално. Почти идеално.
Боби, братът на Джими се приближи твърде много до релсите.
Приятелите му го бяха предизвикали да застане пред влака.
Намериха якето му през три града.
О, не. - Инженер Стан не го превъзмогна.
Спря да говори с Хелън
и сега просто си седи в стаята и рисува.
Това е обезпокояващо
по много различни начини.
Много ми е приятно да си тук.
Не знам защо, но хората с това хоби обикновено са самотници.
Същинска мистерия е защо е така.
Ало? - Хърб, Уолдън е.
Изчакай за секунда. Обаждат се от работата.
Мисля да ида до вагона с бар, за да взема по бира. Искаш ли?
За мен да е безалкохолна. Градът изстрада достатъчно.
Какво става? - Алън там ли е?
Не, не съм го виждал цял ден. - Надявах се да говоря с него.
Няма как да говориш с човек, който го няма.
Освен ако не нарисуваш мустак на огледалото.
Какво? - Да му предам ли нещо?
Кажи му, че реагирах прекалено остро и искам да ми се обади.
Дадено. Довиждане. - Всичко наред ли е в службата?
Не беше обаждане по работа. - Така ли?
Обади се началника на железницата.
Каза да ти дам това. Поздравления, кондуктор Алън!
Божичко! Благодаря ти!
Да разтоварим въглищата и да идем към ресторанта
да видим новата сервитьорка.
Говори се, че е много дашна!
Здрасти, Джейк. - Здрасти, Уолдън.
Как си? Какво става с теб, приятел?
Нищо особено. Баща ми там ли е? - Не, той се изнесе.
Много смешно. - Говоря сериозно.
Скарахме се и той си тръгна.
Баща ми си е тръгнал?
Да, скарахме се, защото купи евтин тостер.
Чакай малко. Той е купил нещо?
Да, а аз не го оцених.
Купил е нещо със собствени пари?
Знам, не трябваше да му крещя.
Трябваше да организирам празненство.
Да не участвам в скрита камера?
Имам идея. Баща ти не живее тук,
но ти може да идваш.
С каква цел? - Ще правим мъжки работи.
Ще идем в някой бар и ще се напием.
На 19 съм, не мога да пия.
Тогава може да се напушим.
Обади се на баща ми и му кажи, че искаш да се върне.
Ами ако откаже?
Говориш сериозно?
Няма да откаже.
Къде живее?
В старата ви къща с Хърб.
Ако имаше зала на славата за авантаджии,
баща ми щеше да живее в нея.
Безплатно.
Здрасти, Хърб.
Уолдън, какво правиш тук?
Дойдох да говоря с Алън. - Съжалявам, не е тук.
Кажи му, че съм идвал. - Кой е?
Никой, връщай се при влакчетата!
Алън? - Уолдън?
Какво става?
Исках да ти се извиня. - Наистина ли?
Заровихте томахавката, ще те поканим на Деня на благодарността.
Не исках да се почувстваш нежелан в дома ми.
Алън си има нов дом.
Тук бива оценяван.
Тук се чувства в безопасност.
Тук може да заспива плачейки,
без да го е страх, че ще му се подиграват.
Чул си ме? - В стаята още има бейби монитор.
Значи също си чул и... - Забрави за това, Алън.
И аз те оценявам. Затова оставях съобщения от дни.
Какво? - Не ти ли е предал?
Хърб... - Съжалявам.
Исках приятел. И то не само такъв в огледалото.
Хърб. - Купих ти нещо.
Така ли? - Да ти се намира тостер?
Аз имам тостер. Също и гостна с голяма спалня
и 42 инчов телевизор с плосък екран.
Вътре няма телевизор. - Може да има.
Наистина ли?
Твой ред е. - Няма да опитвам да те купувам.
Или си ми приятел, или не си.
Нямам такива скрупули! Ще ти купя и Блу-рей плейър.
Аз си тръгвам.
Чакай! Хърб...
Много съм ти благодарен, че ме прие в дома си,
но както виждаш, Уолдън се нуждае от мен.
Не бих казал...
Ще си взема багажа.
Има нещо специално в Алън.
И на нас явно ни има нещо, щом се борим за него.
Какво става тук? Викат я в офиса на шефа.
Явно някой е прецакал сметката на Джонсън.
Сериозно ли, Алън?
Мислих, че още спиш.
8 часа сутринта е.
Е, и?
Здрасти, Хърб. Уолдън е.
Искаш ли да сме със споделено попечителство?
Превод: KALBI kalburov@gmail.com