Не се тревожи. Ще пораснеш.
Искам да имам дрехи, които ми стават. – Като минеш пубертета ще говорим пак.
Като престанеш да си толкова стиснат пак ще говорим.
Внимавай с езика.
Наказваш го, че казва истината.
Така ли? Ще видиш като пробва бельото, което му купих.
Какво е това? – Декоративна купа.
Идеална е за ключовете ни.
Да, но не ми харесва.
Върни я. – Беше на разпродажба.
Не ме интересува дори да си я взел с абонамент за списание „Грънци“.
Не я искам да масата ми.
Защо не? – Защо ли?
Огледай се. Не пасва на интериора.
Какъв интериор? Наричаш го „интериор“?
А ти как би го нарекъл? – Разни боклуци.
Водолазният скафандър, фалшивите джаз плакати…
Плюс шейна и бейзболни картички. Можеш да направиш гаражна разпродажба.
Всичко в тази къща си има история. – Така ли?
Каква е тя зад тази урна?
Една жена ми я подари.
Това ли е? – Тук изкара уикендът.
Страхотна история. – Напротив – страхотен уикенд.
Добре, добре…
Ами тази стойка за чадъри без такива? – И нея ми я подари една жена.
Още един страхотен уикенд? – Не толкова. Валеше постоянно.
Защо не се престориш, че жена ти е подарила тази купа?
Не става така. Трябва да си на токчета и гол.
А никой не иска да те вижда така.
Чудесно. Както и да е. На мен ми харесва.
Алан, явно не ме разбираш.
Не искам купата ти на моята маса.
Значи не мога имам едно глупаво нещо? – Не намесвай Джейк в това.
Забавно. Знаеш какво имам предвид. – Всъщност нямам.
Истината е, че къщата е пълна с твои боклуци.
Така ли? Например? – Като тази лампа.
Ти я купи, а аз я мразя.
Не каза нищо, когато я купих преди две години.
Едва наскоро я забелязах.
И канапето. Претапицира го, а не мен ми харесваше иначе.
С петна? – Всяко едно от тях си имаше история.
Няма за какво да се оплакваш. Храната ти е в хладилника ми,
колата ти - в гаража ми и хавлиите с цветчета в банята ми.
Хавлиите са много красиви. Освежават цялото помещение.
Те са педерастки и намекват че живеем като двойка.
Въобще не е вярно!
„За обратни сме, натъркай си ръцете в нас.“
Знаеш ли? Ставаш смешен.
Ще съм в стаята си, докато си готов за разумен разговор.
Не е твоята стая. А моята гостна.
Явно имаме разногласия относно ролята ми в домакинството.
Разбира се. Ти си мислиш, че имаш такава, а аз не.
И разкарай онова килимче за добре дошли от входната врата!
Никой не е добре дошъл тук.
:::ДВАМА МЪЖЕ И ПОЛОВИНА::: Сезон 05, Епизод 07
Чарли, от сега ти казвам, че няма да спя с теб.
Как пък ти хрумна?
Черпих те няколко питиета, поканих те у дома
и изведнъж реши, че искам да спя с теб?
Не е ли така? – Тъкмо се запознахме.
Да поговорим, да се опознаем. Ако после се получи нещо – чудесно.
Ако ли не - всеки от нас ще има нов приятел.
Много мило.
Майка ми ми е казвала да уважавам жените и винаги съм казвал…
Кучи син!
Какво? – Това.
Ето това. – Лактови бонбони?
След 30 секунди ще станат анални свещички.
Забелязал си.
Май не съм се изразил ясно.
Не искам глупавата купа в дневната.
Каза, че не я искаш на масата за ключове.
Затова я сложих на масичката за кафе.
Сега е на главата ти като шапка.
Извинявай. Трябваше да се изясня с брат ми.
Не разбирам защо го правиш на въпрос. Купата е хубава.
Противна е и ми призлява като я погледна.
Говориш глупости. Не е ли красива купата?
Бива. – Виждаш ли? Две на едно.
Не, няма да гласуваме.
Ти си един използвач, а тя е бройка за една нощ…
По дяволите!
Чао, Чарли. – Стига де. Не си отивай.
Знаеш ли коя е най-лошата част? Че повярвах в нещата, които каза.
Шегуваш се.
Много ти благодаря. – Какво направих?
Изтървах сигурна бройка. – На мен не ми изглеждаше сигурна.
Щях да я разведа наоколо. – Защо не си признаем?
Не става въпрос за купата или за момичето. А за мястото ми в къщата.
Става въпрос за купата, за момичето и затова, че нямаш място в тази къща.
Наистина ли го мислиш? – Какво искаш от мен, Алан?
Прибрах теб и детето ти. Само искам да не пълниш дома ми с боклуците си!
Не е боклук. А ръчно изработена купа, инкрустирана на остров Макао.
Сега е натрошена купа от Макао.
Надявам се да си щастлив. – Така ли? Май не го мислиш.
Нека ти кажа нещо. Казваш, че си ни прибрал в дома си, но не е така.
Прибра ни в къщата си. Ние я направихме дом.
Така ли? – Точно така.
Преди да се появим беше празно място, където мързелуваше,
напиваше се и правеше секс с жени, на които не държиш.
Нямаше нито семейство, нито любов.
Има дума за този случай, Алан - утопия.
Чух нещо да се чупи. – И идваш чак сега?
Създавах си алиби.
Събирай си багажа. Отиваме си. – Имам алиби.
Ти си ми син. Щом аз заминавам, значи ти също.
Не помня такава клауза в договора за попечителство.
Заминаваме си. Сбогувай се с чичо си Чарли.
Чао, чичо Чарли. – Не е нужно да си заминаваш.
Видя ли?
Качвай се в колата. – Но той ме харесва.
Не блъфирам, Чарли.
Щом няма да ме признаеш като равен член на това домакинство,
аз не мога да живея тук повече.
Само това ли ще те накара да останеш?
Да. – Чао-чао.
Значи проблемът е в купата. – Тя е само символ.
На какво? – На отношението на му към нас.
С мен се отнася чудесно. – Не е вярно.
Напротив.
Не искам повече да говоря за това. – А когато аз не искам, а се налага?
Замълчи.
На хотел ли отиваме? – Не ни трябват хотели, друже.
Ние сме двама ергени на път с необятна фантазия.
Целият свят е в краката ни.
Ако се стискаш за хотел аз заплювам задната седалка.
Привет?
Здрасти. – Привет, бабо.
Късно е. Какво искате?
Скарахме се с Чарли. Трябва ни място, където да преспим.
Само защото е скръндза… ни трябва място за спане.
Нямаме къде да отидем.
Просто чудесно. Идвам веднага.
Сигурен ли си за спането в колата?
После каза, че нямам място къщата му. Можете ли да повярвате?
Собственият ми брат. – Мен ме харесва.
Ако искам мнението ти ще те попитам.
После му казах, че ако не ме приеме като равен в къщата си,
не мога повече да живея там. – Значи всичко е заради една купа?
Не. Не ме ли слушаш? – Честно казано – не.
Не се чувствай зле. И аз си помислих същото.
Виж сега, Алан. Тъкмо се връщам от дълга командировка
и с майка ти имаме… да наваксваме.
Искаш ли да спиш в колата на баща си? – Всъщност – да.
Извиняваме се, че се натресохме. С Джейк ще спим в стаята за гости.
Хайде.
Взе да ми омръзва от това да ме мъкнеш навсякъде с теб.
Чудесно. Сега трябва да се обличаме на закуска.
Това е най-малкият ни проблем.
Кожените ни принадлежности са в гостната.
Добро утро. – Добро утро.
Нямаше как да не забележа, че завивката на Алан я няма.
Да. Той вече не живее тук.
Без майтап. Алан си е заминал? – Да.
Не ти ли хрумна, че може да ми трябва завивка за легло?
Съжалявам. Искаш ли хавлии с цветя? – Ще пропусна.
Какво попречи на любовта ви? – Той прекрачи границата.
Трябва да е било нещо голямо. – Много голямо.
Пари ли бяха? Жена? – По-зле. Още по-зле.
Какво е по-зле от пари и жени?
Грозна купа сложена на масичката до входа.
Не може да бъде.
Казах му да я махне, но я сложи на масичката за кафе пълна с бонбони.
Мили Боже!
Какви бяха бонбоните? – Лакта.
Исках да кажа: Кучи син!
Присмиваш ли ми се? – Опитвам се.
Трябва ли да му позволя да слага бонбони където си поиска?
Не, прав си. Очевидно е трябвало да си отиде.
Той е неблагодарен паразит, който е прекалил.
Точно така. Докато от друга страна,
ти си разумен човек, който се държи на ниво.
Не ти плащам, за да ми се присмиваш. – Трябва да ми плащаш да не го правя.
Плодове? Само това ли имате?
Не си ли ял плодове за закуска?
В зърнена закуска с ягоди. – Съжалявам, миличък.
Ако знаеш, че ще идвате щях да купя боклуци.
Може по-късно да напазарим боклуци.
Какъв е планът?
Ще се помирите с брат си и ще се прибереш?
Не и преди да се извини.
Мили Боже! – Леле-мале.
Не се тревожете. Ще си намеря собствено жилище.
Ще остана само няколко дни. – Да бе, да.
Така каза и на чичо Чарли, когато се нанесохме там.
След като се разделихме с Джудит ти ме умоляваше да живея тук.
Тогава нямах любовник и Джейк беше сладур.
Алан, може ли да поговорим по мъжки? – Разбира се.
Май започвам пубертета. – Надявай се.
Алан, знам как се чувстваш. И аз имам по-голям брат.
Нима? – Да. Скоти.
Боготворях го. А доколкото си спомням
той правеше всичко възможно да вгорчи живота ми.
Такъв е и животът ми с Чарли. – Шегуваш се?
Тогава опитът ми ще е от помощ.
Когато родителите ни починаха, Скоти ме взе при себе си.
Бяхме само двамата.
Един ден бях толкова ядосан от отношението му към мен, че си заминах.
И не съм го виждал и не съм говорил с него от 35 години.
Не знам къде живее. Не знам дали е жив или мъртъв.
Знам само, че той остана моето семейство
и въпреки лошите моменти го искам обратно в живота си.
Но за мен е твърде късно.
Няма да се върна при Чарли, ако не се извини.
И аз така казах на брат ми Арти.
Не се ли казваше Скоти.
Имах двама братя.
Какво правиш?
Само гледам. – Липсва ти, нали?
Опитвам да преценя дали мястото е достатъчно за билярдна маса.
Привет, Теди. – Чарли, имаш ли минутка?
Разбира се. Влизай. – Благодаря.
Какво ще кажеш за мокър бар и… Здравей!
Как си? – Вече по-добре.
Чарли? – Какво?
Запознай ни, глупако.
Извинявам се. Бърта, приятелят на майка ми - Теди.
Теди, това е икономката ми - Бърта. – За мен е удоволствие.
Може и да е, ако изиграеш добре картите си.
Няма страшно. Само не влизай в пералното без подкрепление.
Слушай. Получи се една ситуация с брат ти.
Съжалявам, Теди. Не може да се върне преди да се извини.
Разбирам, но работата е там, че… – Разказа ли ти за купата?
Няколкократно. Знам какво преживяваш.
И аз имам по-малък брат – Скоти.
Безполезен лентяй, който живя при мен без да покаже капка признателност.
Такъв е животът ми с Алан. – Шегуваш се.
Може би тогава опита ми ще помогне.
Когато родителите ми починаха прибрах Скоти при мен…
Ето го баща ти през пубертета. – Изглежда си съвсем същият.
Ето затова не може да позволим да пораснеш такъв.
Това е чичо ти Чарли пред съда в Бевърли Хилс на 17 години.
Защо е толкова весел? – Беше съден като непълнолетен.
Ето снимки на баба от пътешествието до Мазатлан.
Коя е жената дето те е прегърнала?
Скъпи, след като дядо ти почина,
баба ти искаше да изучи сексуалността си.
Майко! Майко!
Какво правиш? Той е на 13. – Моля те!
На неговата възраст бях доста близка с момичетата от училището ски…
Майко!
Здравейте. – Е?
Без успех. – По дяволите.
Какво е станало? – Всичко е наред, миличък.
Да поговорим в другата стая.
Последният път като чух това се озовах на църковен лагер.
Звучат ядосани. – Да.
За какво мислиш спорят? – Не знам.
Може Теди да е разбрал, че баба е наполовина лесбийка.
Скарахме се с Теди.
Както й да е… Съжалявам.
Обичам те, липсваш ми и искам да се върнеш.
Ами ако искаш да сложа купа на масичката за кафе?
Нищо няма да ме направи по-щастлив.
Веднага щом заминат ще разкъсам дрехите ти със зъби.
Прекрасно.
Харесвам тази купа повече от онази.
Хубаво. – Даже не беше от разпродажба.
Шегуваш се. – Платих пълната цена. 14,99 долара.
Отивам да разопаковам.
Трябва ли ти помощ? – Няма нужда.
Чарли? – Да.
От дъното на душата си ти благодаря, че излезе по-разумния от двама ни.
Не го прави на въпрос.
Много хубава ни е къщурката.
С котки две на двора.
Толкова труден живота беше Всичко лесно е вече…
Къщата ми, на средата на улицата ми…
Лакта.
Превод и субтитри: 0z0ne http://subs.sab.bz