Много добре, Минди.
Джейк, готови сме за твоя доклад.
Джейк? – Само секунда.
Веднага, Джейк.
Добре, готов съм.
Правописът и граматиката броят ли се? – Докладът е устен.
Като устен термометър. – Да.
Добре, че не е анален доклад.
Започвай. – Добре.
„Моят уикенд“ – от Джейк Харпър.
Пети клас, класна – г-ца Фланиган.
Основно училище „Удуард Авеню“, намиращо се на същата улица.“
Не броя думите. – А, добре.
„Уикендът ми започна в петък, когато мама ме заведе в къщата на баща ми.
Която всъщност е на чичо ми Чарли. Който е брат на баща ми.
Името му е Чарли, затова го наричам чичо Чарли.“
И така…
„Родителите ми са разведени, но се разбират добре.“
Здравей, друже. Как мина седмицата? – Здрасти, тате.
Много добре. Чао, скъпи. – Чао, мамо.
Благодаря, че го доведе. – Цуни ме отзад.
Какво е станало предния уикенд? – За какво говориш?
Като му сервирах вечерята в неделя
той ми подхвърли чип за 25 долара от „Цезар Палас“
и каза, че имам готин балкон.
Ами, Джудит…
Така си е. – Друго казвам.
Откъде го е взел? Кой го учи на това поведение?
Здрасти, Джудит. Добре изглеждаш.
Изчезвай, изчезвай.
Давал ли си на сина ми чип за 25 долара?
Не съм му давал такъв чип. – Доволна ли си?
Той си го спечели съвсем честно. – Не можа ли да изчезнеш?
Не ме интересува какво правите през седмицата.
Но през уикенда не забравяйте, че давате пример на дете.
Това не е хубаво. На кого му хрумна?
Предупреждавам те. Ако не вземеш мерки ще има сериозни последствия.
Юридически последствия! Ясно?
Разбрах. – Довиждане.
„Ще има сериозни последствия.
Юридически последствия.“
„Не ме интересува какво правите през седмицата.
Но през уикенда давате пример.“
Харесва ми да говоря така.
На мен също.
:::ДВАМА МЪЖЕ И ПОЛОВИНА::: Сезон 02, Епизод 24
„В петък стоях до късно. Изгледах и трите филма за Остин Пауърс с баща си.
Ядохме китайско. Татко заспа по време на „Шпионинът, който ме изпляска“,
който е най-силният от трилогията.“
Впрочем в Англия „изплясквам“ значи правя секс.
Просто чети, Джейк. – Това беше бележка под линия.
Чети. – Добре.
„През нощта се събудих с болки в стомаха,
но след посещение в тоалетната бях по-добре.“
Ако ме разбирате.
Джейк! – Не съм казал: „Изтропах се.“
"Опитах се да си легна отново, но не можах. Бях жаден.
Отидох да пийна от онова, което чичо нарича „отваряч на девици“.
Всъщност е чаша портокалов сок.
Беше късно и реших да пропусна чашата.“
Джейк?
Почакай.
Малко ме заболя от тази.
Какво правиш? – Пия „отваряч на девици“.
Искаш ли? – Не, благодаря. Добре ми е.
А ти какво правиш? – Гледам телевизия.
А защо не е включен? – Защото това вече съм го гледал.
Да ти кажа ли един виц? – Давай.
Защо блондинка зяпа в кутията от сок? – Не знам. Защо?
„Защото на кутията пише „концентрат“.
Нищо, и аз не го разбрах.
„На другата сутрин бях много гладен…“ Май ви е ясно защо.
„Изядох една купа зърнена закуска в баща ми и планирахме деня.“
Искаш ли в музея? – Искам да гледам телевизия.
Навън е ветровито. Искаш ли да пуснеш хвърчило?
Искам да гледам телевизия.
Разходка? – Телевизия.
Аз ще отворя. – Телевизия.
„Решихме да гледаме телевизия.“
Здравейте. – Харпър ли е фамилията ти?
Да. – Значи това е за теб.
Защо го направи? – Защо спа с жена ми?
Чарли!
Зает съм. – Не ме интересува. Отваряй.
Имам компания. – Знам.
И съпругът й е долу. – Будалкаш ме?
Омъжена ли си? – Да.
Няма ме.
Слез и се разбери с него. – Няма.
Без такива. – Не съм съгласен.
Не подлежи на обсъждане. Той знае, че си тук.
Мразя да става така. – Често ли се случва?
Не често, но достатъчно.
Чарли, идваш ли в леглото?
Да. – „Да“? Без такива.
Долу те чака ядосан съпруг.
Колко ядосан? Какво носи? – Какво?!
Има ли оръжие? – Има бастун.
Не е хубаво. Може да ми извади окото.
Чарли! Престани. – Добре, приключвам тук.
Дай ми 20 минути. – Не.
Имам по-добра идея. Приключи сега. – Десет минути?
Сега!
Имаме пет минути.
„Уикендът вървеше чудесно, но стана нещо доста лошо.“
Здрасти. – Здравей.
Кой си ти? – Норман.
Аз съм Джейк. Виждал ли си електронната ми игра?
Не, а ти жена ми?
Не. Ако видиш играта ми - кажи ми. – Става.
„Не можех да повярвам. Изгубих си играта.“
„Не я намерих нито в кухнята, нито в хола.
Проверих в стаята ми и дори в банята.
Ако помните бях прекарал доста време там предната вечер.“
Той идва след малко. – Благодаря.
Искаш ли чаша кафе?
Без кофеин. Вече съм достатъчно бесен.
Разбираемо е.
Имаме и бисквитки.
Не бих отказал една. – Ела в кухнята.
Хубавите бисквити ободряват и най-мрачният ден.
Дано да е адски добра бисквитка.
Хубава къща си имате. – Благодаря.
Всъщност тя е на моя…
В района ли живееш?
В Бел Еър. – Много хубаво.
Затворено общество, но жена ми все се измъква.
Прегризва си каишката, а?
Сега ще ти дам бисквитката.
Изглеждаш приятен човек. Съжалявам, че те ударих с бастуна.
Няма нищо. Съжалявам, че брат ми…
Няма значение.
Тези жени, а? Не можем без тях.
Само това клише знам.
Женен ли си? – Разведен.
Спеше ли с когото й падне? – Не, най-вече спеше.
Късметлия. Няма по-голяма болка от предателството на любима жена.
Наистина са много вкусни.
Нали?
Добро утро. – Говорейки за вкусни бисквити…
Норман, това е Бърта.
Привет. – Среща ли ми уреждаш?
Не, нищо подобно.
Хубаво, защото вероятно щях да го убия.
Нищо лично, дядо. Обичам го по-грубичко.
Вземи си още бисквити. – Благодаря.
Някой ще сподели ли какво става? – Малко е сложно.
Чарли… – Ясно.
Ясно ли? Как го разбра? – На алеята чака „Ролс Ройс“,
а това висеше на пощенската кутия.
Затова предполагам брат ти е горе с някое маце,
а Норман й е баща или покровител.
Кажи, че греша. – Аз съм съпругът й.
Какво отсъждате?
Трябва да й го признаеш. – Да.
Скапана работа. – Благодаря.
Имаш ли оръжие? – Не!
Искаш ли? – Бърта!
Общуваме си.
Добре. Като мъже ли ще се разберем или…
Можеше да споменеш, че се е бил при Аламо.
Не се обиждай. – Няма нищо.
Вече квит ли сме? – Ти ми кажи.
Добре. Още веднъж.
Гледай ти. Той те смушка, а ти мушна… – Бърта!
Какво? Такава симетрия не се среща често?
Здрасти. – Здравей!
В стаята на чичо Чарли ли беше?
Да. – Виждала ли си играта ми?
Не. А ти мъжа ми? – Старчето ли?
Да. – В кухнята е.
Благодаря.
Странна работа.
Ако бях електронна игра, къде щях да бъда?
Много съжалявам. Не знаех, че е омъжена.
Имам твърдо правило, когато става дума за омъжени жени.
Ако е достатъчно твърд – спи с нея.
Прощавай. Нямаш ли какво да чистиш? - Май имаш нужда от добро изтъркване.
Чакай малко.
„И изведнъж осъзнах, че може да е в колата на мама.“
Здрасти, мамо. Да съм оставил играта в колата ти?
Би ли погледнала? Не можеш ли да се изсушиш и сложиш един халат?
Ще ти дам още един чип за 25 долара.
Тя не носеше пръстен. Не спомена за съпруг.
И това трябва да ме успокои?
Не, не. Просто исках да знаете… – Ясно, разбрах.
Ти си добро момче, а аз съм се оженил за уличница.
Не. Тоест - добро момче съм, но съм сигурен, че Анет е прекрасна жена.
Тя се казва Натали.
Така ли? Сигурен ли си? – Разбира се.
Аз цяла вечер й виках Анет. – Името й е Натали.
Значи всичко това е недоразумение и аз съм бил горе с нечия чужда жена.
Метър и петдесет, дълга кестенява коса и татуировка на лявото бедро.
Лявото ли?
Чакай малко. Много жени имат татуировки.
Тази с която спах има малък белег на едно интимно място.
Не съм дошъл да търся изгубен портфейл.
Да предположим, че е тя. Още веднъж – съжалявам.
Всъщност вината е моя.
Трябваше да осъзная, че мъж на моята възраст
не може да задоволява млада жена.
Ако ще се почувстваш по-добре – и аз не успях.
Не можа ли? – Не ме познаваш,
но с някои неща не се шегувам. – Значи не съм само аз.
Така ми олекна. – Идваше ми да се убия горе.
Всичко наред ли е вече?
Като изключим фактът, че си се търкалял с жена ми?
Всичко е точно.
Хубаво. Благодаря.
Искаш ли един съвет, хлапе? – Разбира се.
И аз бях сваляч като теб. – Разказвай.
Името Тюсдей Уелд говори ли ти нещо?
Не.
Джоуи Хедъртън? – Не.
Безсмъртната г-ца Ан Франсис.
От сериала „Меден Запад“.
Съжалявам. – Потърси ги в Интернет.
Всичките са много готини и съм бил с всички тях.
Сериозно? Браво на теб.
Но нищо не е вечно.
Ще дойде момент, когато ще искаш да мирясаш.
И се надявам да не повториш моята грешка.
Взех си младо маце, защото реших, че ще умра с усмивка и в действие.
Такъв е и моя пенсионен план.
Но не се получава.
Става така, че ти разбиват сърцето
и си приказваш с някакъв глупак, който не е чувал за „Меден Запад“.
Ясно. Благодаря за съвета. – Сега ще се вървя вкъщи.
Трябва да звъня на адвокати, да сменям ключалки.
Може да мина през магазина да взема такива бисквитки.
Ето. Вземи кутията. – Благодаря.
Изглежда само аз съм късметлия днес.
Ехо? Има ли някой вкъщи? – Здравей.
Привет. Кой си ти? – Норман.
Норман, аз съм Евелин.
Твой ли е великолепния „Ролс-Ройс“ отвън?
Защо? Да, мой е.
Приятел на Чарли ли си? – Не. Но жена ми е.
Синът ми да не е излъскал трофейната ти жена?
Изглеждаш като интелигентен мъж. Имаш ли сериозен предбрачен договор?
Непробиваем. – Знаеш ли, Норман?
Много приличаш на петия ми съпруг.
Така ли? Колко пъти си се омъжвала?
Четири.
Бисквитка?
„Когато баба дойде реших, че по-зле не може да стане.
Но вместо да ме вземе при нея,
тя даде пари на татко да заведе всички ни на кино.
Гледахме филм с Роб Шнайдер, където играе глупак.
Взех си пуканки, начос и два големи сока.
Но соковете не се купуват. Взимат се назаем“.
По-бързо, по-бързо. – По-спокойно де.
Ако не можеш да се стискаш се цели встрани от мен.
Господи! Майко!
Сега не можем да влезем. – Защо?
Нямам пари да те пращам на терапия до края на живота ти.
Какво става?
Боже! – Какво? Какво, какво?
Браво на Норман. Това се казва пак да яхаш коня.
Кон ли има вътре? – Не, не. Не е кон.
Но аз трябва да се изпикая. – Полей онзи храст.
„Така и сторих. Това показа,
че нещата са на последното място където търсиш.
Много добре, Джейк.
В неделя отидохме на закуска с баба и чичо Норман.
Аз ядох палачинки с шоколад, боровинков сироп и бекон.
Татко яде бъркани яйца без жълтъците. Само с белтъци.
Приличаха на картофено пюре.
Хлапето до нас си хвърли вафлите. Беше жестоко.“
Какво ново в училище? – Получих почни шест на домашното.
Какво значи „почти“? – Получих четворка.
Добре, добре. Все пак е подобрение.
Минус. – Все пак ето ти доларът.
Плащаш му за четири минус?
Такава ни е уговорката. Долар за четворка, кола за шестица.
Кола ли? – Най-сигурният залог на Земята.
За какво трябваше да пишете? – Какво правихме миналия уикенд.
Шегуваш се? – Да. Познай какво още стана.
Тревър Грифин видя огромен плъх в столовата.
Да, а домашното. Всичко, което стана ли написа?
Всичко без скучните неща. – Това може да е проблематично.
Не, нарича се „резюмиране“.
Може ли да го видя? – Разбира се.
Но е при мама. Дадох й го да го прочете.
Той е на 11. Не може да излъже в съда.
Мирише ли ти странно?
The End S02 Episode 24