Гледай кой е тук. - Здрасти, тате.
Няма ли да ме целунеш за довиждане? - Очевидно - не.
Виждаш ли колко е груб с мен? - Ужасно е. Ще говоря с него.
Бих искала, защото… Чакай! - Извинявай.
Говорил ли си нещо лошо за мен?
За теб ли? На кого? - На Джейк.
На Джейк - не.
Защо? - Неуважителен е към мен.
Чудя се откъде ли го е видял.
Уверявам те, че пред него говоря с добро за теб.
Ами брат ти? - С Чарли съм откровен.
Не това имах предвид. - Знам.
Здравей, Джудит.
Говорил ли си пренебрежително за мен пред Джейк?
Не, защо? Искаш ли?
Не разбирам поведението му.
Не ми обръща внимание, избягва ме, сякаш съм му враг.
Но разбираш защо аз го правя, нали?
Ще се обадя!
Не знам какво да кажа. Но не го е възприел от нас.
Твърдо не. - Майка ви е!
Ти говори с нея. - Аз говорих последния път.
Да играем четно и нечетно. - Нечетно.
Нечетно. Ти ще говориш. - Няма.
Но нали каза, че… - Излъгах.
Оставете съобщение след сигнала.
Щеше ми се да има по-добър начин да се оправим с майка.
Има, но и двамата сме много хубави за затвора.
Какво? - Какво?
:::ДВАМА МЪЖЕ И ПОЛОВИНА::: Сезон 02, Епизод 07
Майка е тук. Чарли, чу ли ме?
Да, но предпочитам да живея в отрицание.
Стига. Говорихме за това. Трябва да даваме пример.
Кажи й, че я обичам и не искам да я заразя с хремата си.
Надали ще помогне. - Трябва да го кажеш пред Джейк.
Не. Ето какъв е планът.
Спираме да се държим сякаш мразим да сме с нея,
спираме да злословим и ще се държим сякаш я обичаме и уважаваме.
Всичко на веднъж ли? - Хайде.
Чичо ти Чарли мисли, че не го виждам отвън, но баба вижда всичко.
Майко, не очаквахме да те видим днес.
Налага се да идвам неочаквано, защото когато се обадя и дойда - няма никой.
Представям си, че е така, защото страхливите ми синове ме отбягват.
Тя проваля плана.
Важното е, че всички сме заедно и се радваме да те видим.
Нали така, Чарли? - Не това е точната дума.
Какво ново, майко? - Ако наистина те интересува…
Интересува ни. - Така е.
Следващата неделя ще получа златното си сако
от Асоциацията на недвижимите агенти.
Толкова се гордея с теб. - Това е чудесно. Аз също, майко.
Най-голямата чест в света на недвижимите имоти.
Толкова се гордея с теб. - Това е чудесно. Аз също, майко.
Исках да поговорим за церемонията по връчването.
Там сме. Само кажи кога и къде.
Неделя в 17:00 часа. Надявах се да го направим тук.
Тук ли? - Защо пък?
Обичаме те и те уважаваме… - Но защо тук?
Къщата не е подходяща за тържества.
Много е голяма и близо до океана. - Да.
Сама не мога да организирам хубав купон.
Така всички ще видят колко много ме обичат и уважават децата ми.
Ето списък с гостите и предложение за менюто.
Нищо засукано. Коктейли, бюфет. Въпроси?
Не. - Хубаво.
Добре.
Големи целувки. Обичам ви всички.
Ние също, майко. - Чао, бабо.
Роднини? Не можеш да живееш с тях, но не можеш и за награда да ги предадеш.
Прощавай, но ние много обичаме нашата майка.
Нали, Чарли? - Точно така.
Джейк, виж! Пеликан на терасата. - Яко!
Доволен ли си?
Сега ще правим тържество за лудата ти майка.
Тя е и твоя майка. - Откъде знаеш? Може да съм осиновен.
Иска ти се. - Така е.
Какво ще правим с глупавия купон? - Ето. Това може да помогне.
„Риболовни принадлежности и жива стръв „Дейзи“?
Обърни я.
„Първокласен кетъринг „Дейзи“.
Тя ми е сестра. Съпругът й я напусна. Опитвам се да й помогна.
Занимава се с кетъринг и с рибарски магазин?
Не едновременно.
Няма никакъв пеликан.
Ей, ти ли си Чарли?
Може и да съм.
Кой пита? - Дейзи, от кетъринга.
Сестрата на Бърта?
От една майка сме. Бащата не е сигурен.
Бърта каза да те питам, ако искам да си пийна от бърбъна ти.
Разбира се. Удари едно. - Благодаря.
Обикновено не пия преди обяд, но преживявам тежък момент.
Затова правят бърбъна.
Мъжът ми ме напусна заради друга. Знаеш ли как разбрах?
Да ти кажа правичката… - Спокойно. Въпросът е риторичен.
Помахаха ми, откарвайки къщата ми от паркинга за каравани.
Тъжно е. - Да.
Имах тази каравана от 11 години. Лари беше с мен през четири от тях.
Трябва да му се признае, че шест месеца бяха домашен арест.
Знаеш ли, още не съм се изпишкал. - Нека ти кажа нещо.
Лари беше едно нищо, когато се запознахме.
Работеше в някаква еврейска кланица във Фонтана,
преди да го уволнят, защото се държал лошо с говедата.
Моля?
Според еврейските закони трябва да се отнасяш мило
с животните, преди да ги заколиш. А Лари ги дразнел.
„Ей, хамбургер, познай какво ще те чака.“
Прибрах жалкия му безработен задник.
Присадих му коса, сложих му контактни лещи, зъби.
Копелето ме заряза заради корейска маникюристка,
която диша лакочистител между срещите си.
Като дадеш на някой коса и зъби, със сигурност ще се хване с някой боклук.
Тя беше много готина. Имаше тъмен тен и силикон по лицето.
Не знаеш дали е на 20 или на 60.
Дейзи! - Тук съм!
Какво правиш, по дяволите?
Не е това, което си мислиш. Само си пийваме.
Добра идея.
Осигурявайки ти тази работа не значи, че трябва да сготвя всичко сама.
Сега идвам. Не се дръж сякаш ми правиш огромна услуга.
Извинявай, че се опитвам да помогна на бездомната си, разорена сестричка.
Не съм бездомна. Само не знам къде е паркиран.
Нямаше да съм разорена, ако беше ми изплатила моя дял от наследството.
Какво наследство? Кутия от обувки, пълна с лотарийни билети и инсулин.
За пръв път чувам за инсулина.
Извинявайте, но не трябва ли да готвим за тържеството на майка ми?
Чакай малко.
Стига си намеквала, че съм откраднала боклуците, които майка ми остави.
Не ги е оставила на теб. Просто се върна първа след смъртта й.
А ти къде беше? В някакъв ашрам в Орегон?
Учех се от моя гуру как да канализирам духовния си водач.
Моля ти се. Чукаше онзи свещеник в гората.
Какво ще кажете за пълнени гъби? Всеки ги харесва.
Това ти е проблемът цял живот.
Гониш някакви загубеняци, грижиш се за тях,
а те скачат върху първата маникюристка.
Ревнуваш, защото имах любов в живота си.
А сега какво имаш в живота си? Дръжки.
Нямаш съпруг, а имаш само трупчета на мястото на къщата ти.
Кълна се! Още една дума и така ще те прасна, че ще си седнеш на задника!
Няма причина… - Дръжки!
Това беше! - Ей, престанете!
Не, спрете!
Подай ми точилката. - Да ти я сложа на специално място?
Не знам какво още искаш от мен. Прибрах те.
Гюнтер спи в гаража, за да ти отстъпи дивана.
Глезиш го това куче. Тази вечер отивам на мотел.
Добра идея. Може да срещнеш бъдещия си съпруг на път за там.
Може ли да ги опитам? - Не.
Опитвам се да бъда добра сестра.
Искаш да се почувствам като боклук. Винаги правиш така.
Значи мога да го изям? - Не.
Нека да изяде скаридата. - Не познаваш това хлапе.
Няма да спре с една. Яде като бежанец.
Изяж я. - Остави я.
Здрасти. Как върви?
Не добре.
Браво, нескопоснице.
Млъквай и ми помогни. - Сама си ги вдигни.
Излизам навън да медитирам.
Какво става? - Ще ти кажа какво.
Искаше този клоун да се държи добре с майка си.
Но не се сети да му кажеш: „Клоуне, дръж се добре с майка си.“
Вместо това организираме тържество за майка ни,
организирано от Великите дами на кеча.
Стига толкова. Не мога да работя така.
Налага се. 50 души ще пристигнат след два часа.
Кажи го на нея, не на мен. - Добре.
Гледай сега.
Ей, медитирам!
Джейк, хайде да идем да вземем баба.
Чарли, оправяй се. - Как пък не.
Защо ще я взимаме? - Баба обича да пийва.
Когато възрастните пият, не карат. - Добре, че чичо Чарли живее тук.
Успех. Ще се видим утре. - Чакай. Не може да си тръгнеш.
Не се тревожи. Ще ти върнем депозита в риболовни принадлежности.
Не си искам депозита. Искам да се сдобриш с Дейзи.
Когато майка ми дойде да има и друго за ядене освен душата ми.
Да се сдобрявам ли? За какво? Да опитвам да й помогна?
Да я предпазвам да не прави постоянно същите грешки?
Да, точно така. Все едно. Просто го направи!
Приключих с нея. Напускам.
Бърта, не можеш да напуснеш роднините си. Повярвай, опитвал съм.
Тя е една разглезена, малка принцеса, която не разбира, когато й се помага.
Знаеш ли какво още? - Чакай!
Още се опитвам да осмисля „малка принцеса“.
Откакто се роди, винаги е имала всичко.
„Няма да оправяме зъбите на Бърта, Дейзи отива на уроци по пеене.
Бърта може и без бална рокля,
щом на Дейзи й трябват обувки.“ - Доста грубо.
„Изправянето на гръбнака на Бърта не е важно - Дейзи ще си оперира носа.“
Защо не продължиш и не направиш яйчени ролца?
„Какво като Бърта има един палец в повече?“
Майко? - Здравейте, момчета.
Защо не си облечена? Дойдохме да те вземем.
За да можеш да пиеш.
Реших да пропусна тържеството.
Не можеш да не дойдеш. Поканили сме гости, има украса, кетъринг.
Така ли ще си облечен? - По-добре, отколкото по пеньоар.
Защо не искаш да идваш? - Това не е тържество, а фарс.
Никой от поканените не ми е приятел. - Защо мислиш така?
Ако щеш вярвай, но майка ти е много чувствителна жена
и мога да усетя, че хората около мен знаят, че ги мразя.
Защо тогава поиска това тържество? - Защо според теб?
Да се почувстваш по-висш, докато се правиш на скромен.
Не я пипай, Джейк. Нека ти кажа нещо.
Както се отнасяш с хората, така и те се отнасят с теб.
Нещастни копелета.
Оставяйки това настрана, днес ще получиш „Златното сако“
и искаме да споделим този миг с теб.
Да спечеля награда ли трябва, че синовете ми да забележат, че съм жива?
Знаеш ли? Ако искаш идвай. Не ме интересува.
Щом искаш да си седиш в отровата и жлъчта
на твоята същност - добре. Дано се удавиш в нея.
Никога не говори на майка си така.
Забрави за тържеството. Ще кажа на всички гости,
че почетната гостенка няма да си направи труда да дойде.
Хайде, Джейк! - Мили боже!
Алан, почакай.
Щом това глупаво тържество означава толкова много за теб - ще дойда.
Нека само се облека. - Благодаря ти, майко.
Мразя да ме обвиняват, че съм направила нещо.
И след всичко това, заемите, гаранцията, бъбрекът, който й дарих,
въпреки че не беше моят, пак продължих да ръся пари,
а тя оцени ли саможертвата ми? - Предполагам, че не.
Пропиля ги, гонейки мъже с проблеми с алкохола,
с хазарта, такива с дървени крака и стъклени очи.
Да ти кажа ли защо? - За резервни части?
От ниско самочувствие.
Когато бяхме деца, тя се беше влюбила в братовчеда Джими.
Всъщност не ни беше братовчед. - Моля те, спри! Достатъчно.
Щом не искаш, аз ще говоря с нея.
Най-сетне. Изчерпаха ми се историите.
Дейзи? Може ли да поговорим?
Дейзи вече не населява това тленно тяло.
Моля?
Аз съм Оксикуацл, жрица-воин на ацтеките.
Хубаво. Чакай да те питам нещо.
Знаеш ли как се правят мини хот-догове, завити в тесто?
Слушай внимателно. Имам съобщение за Дейзи.
Нима? - Тя се отби от пътя на съдбата си.
Трябва да се върне.
На кой номер да се свържа с теб? - Кажи й да следва щастието си.
Да спре да прахосва даровете на Великия дух.
Ясно. - Няма ли да си го запишеш?
Запомних го. Пътят, щастието, Духът.
Великия дух. - Така де, Великия дух.
Още нещо? - Не, това е.
Какво искаш? - Будалкаш ме, нали?
Изчезвай оттук. Опитвам се да канализирам духовния си водач.
Оксиконтин?
Оксикуатцл. Откъде знаеш за нея? - Божке!
Бърта!
Оксикуацл тук ли беше? Какво каза?
Каза, че скоро ще дойдат гостите,
затова трябва да се сдобриш със сестра си и да довършите храната.
Не е казала това. - Откъде знаеш?
Оксикуацл е ацтекски воин на 500 години.
Дали й пука за глупавото ти тържество?
Всички ги обичат. - Какво наистина каза, Чачи?
Че си се отклонила от пътя си и трябва да следваш щастието си,
което е в кетъринга, нали? - Никога не съм го обичала.
Заех се, защото рибарския бизнес беше много конкурентен.
И какво още?
Нещо затова да не прахосваш даровете на Великия дух.
Това е голямо.
Много е точна за такова древно маце.
Няма смисъл да плачем за прахосаните дарове.
Да се върнем в кухнята. - Какъв е смисълът?
Животът ми е безнадежден. Мечтите ми са мъртви.
Ами ако не са?
Какво имаш предвид? - Не знам.
Може да има начин да ти помогна.
Тогава ще спретнеш ли малко румаки? - Дори не знаеш какви са мечтите ми.
Хайде, помогни ми! Аз и румаки не знам какво е.
Божичко, не съм сигурна.
Косата ми добре ли е? - Майко, косата ти е идеална.
Изглеждаш страхотно, закъсняваш както е модерно и всички те чакат.
Да влизаме и да им натрием носовете с твоя успех.
Добре.
Алан? - Какво?
Пречиш ми.
Румаки?
Никога няма да ти го простя.
Едно нещо! Ще поискам едно нещо и какво получавам?
Съжалявам. - Съжалявам.
Освен че бях напълно пренебрегната, трябваше да слушам цялата
партитура на една готвачка от „Клетка за луди“.
Съжалявам. - Съжалявам.
И трябва да съжалявате. - Така е.
Кажете го тогава.
Съжалявам. - Съжалявам.
Джейк, готов ли си да тръгваме? - Мамо, ето те. Обичам те.
Прекрасно. Учете го на сарказъм. Много благодаря.
Съжалявам. - Съжалявам.
The End S02 Episode 07