Текила, чекова книжка, намусена физиономия.
Сигурно е време за издръжката. - Махай се, Чарли.
За тези пари трябва поне да ти потанцува в скута.
Остави ме намира. - Знаеш ли кое ще е смешно?
Замести "забележка" с "танц в скута". Дай й да се обяснява на данъчните.
Чарли, ти... Добре.
Къде е Джейк? - Ще спи при приятел.
Утре ще го оставят. - Наех филм. - Кой?
Спокойно. Образователен е.
Милион години преди новата ера? Кое му е образователното?
Ракел Уелч бяга от динозаври в бикини от кожа?
Какво е това, ако не история? - Ще трябва да го гледаш сам.
Няма да ми е за сефте. Какъв е този жираф?
Защо го вадиш винаги, като пишеш чека за издръжката?
Символичен е. Не искаш ли да знаеш какво означава?
Не.
Направих го в час по грънчарство за Джудит.
А аз си харча парите за гривни и бельо.
Някои жени не ги впечатлява това.
Да, умрелите.
Току-що осъзнах. Казваш се Ал и пращаш пари на жена си.
Издръжка.
А аз, че се казваш Чарли...
и си малоумник.
Щом казваш.
Защо е в теб, щом си й го подарил?
Исках да й отмъстя, когато ме изрита.
Взе къщата, колата, парите.
Трябваше и аз да взема нещо. - И взе това?
Символично е! - А, да.
Като пиша чека всеки месец,
мога да го гледам и да си напомням,
що за жалък неудачник съм.
Пич, не ти трябва жирафът за това.
Изхвърли го. Само се самонаказваш.
Мислиш, че наранявам себе си повече от нея ли?
Не мисля, че я нараняваш изобщо. Трябва да продължиш напред.
Прав си.
Знаеш ли кое ще е много символично?
Да те оправи сервитьорка?
Не.
Да го върна на Джудит и да се извиня, че съм го взел.
Моята идея по я бива. - Ето го плана.
Ще го върна на Джудит и ще разчистя сметките ни.
Изобщо обмисли ли ми идеята? - Ти карай. - Защо да идвам?
Защото очевидно съм твърде пиян за да карам.
И какво говори това за плана ти?
Двама Мъже и Половина Сезон 2, Епизод 2
Алън, чакай!
Не се опитвай да ме спираш. Ще й го върна.
Няма да те спирам, само искам добра гледка.
Добре. Може да останеш.
Чарли, виж това. Какво е това? "Сем. Харпър".
Да, и? - Не е семейство вече.
Тя е само Харпър.
Тази изтривалка лъже. - Да, и е в съюз с пощенската кутия.
Хайде, звънни.
Аз и ти сме сем. Харпър. Двамата.
Алън.
Др. Мелник. Джейк добре ли е?
Предполагам. Ще спи при приятел. - Вярно, вярно.
Др. Мелник е педиатърът на Джейк, затова си помислих...
А, ясно.
Явно някой друг дава жирафа на жена ти.
Да не забравиш чесновите хлебчета.
Какво правиш тук? - Ще те чакам в джакузито.
Е? - Дойдох да ти дам това.
Какво е то? - Направих го за теб.
Сега ли? - Не, отдавна.
Символично е.
Алън, не си уравновесен. Трябва ти помощ.
Да са ти вкусни чесновите хлебчета. Беше по-забавно от очакваното.
Хайде, жирафчо, ще те черпя пиене. - Добре.
Чакай, чакай.
Педиатърът ни.
Бившата ми жена спи с него.
Дали получава близалка след посещение?
Всъщност си голям късметлия.
Сериозно? Къде ми е късмета? Покажи ми го.
Ако Джейк се разболее, се цопват
с Джуди в джакузито и лечението е безплатно.
Вярно е. Добър е с децата.
Умолявах я да го направим в джакузито, но не - къдрела й се косата.
Очевидно е намерила подходящ омекотител.
Ами ако е сериозна с този? Ами ако се оженят?
Още по-добре. - По-добре?
Как? Кажи ми!
Няма да плащаш издръжка, ако се ожени за него.
Наистина е по-добре.
Даже ако гледаш мащабно, ще окуражаваш тази връзка.
Този тип е голям улов. Не го изпускай.
Прав си. Може би трябва да се върна
и да им благословя съюза. - Не, не.
От теб жената и джакузито. Стига за една вечер.
Сигурно си платил и чесновите хлебчета.
Може ли още кафе, Берта? - Че кой те спира?
Сипи си сам.
Чарли, най-накрая стана. - Мамо.
Къде е внукът ми? - Спи при приятел.
По-късно ще дойде. - И никой не ми казва?
Нямаше да дойда, ако знаех, че нямаше да е тук.
Хубаво е да го знам. - Къде е брат ти? Няма я колата му.
Мамо, дори не знам къде са ми панталоните.
Изглежда, че с теб ще си прекараме малко време заедно.
С удоволствие, но всяка неделя играя софтбол.
Чарли? - Да? - Събота е.
Мамка му.
Още си тук, а? - Да.
Алън, съжалявам за... - Не, не. Аз трябва да се извиня.
Да дойда така без предупреждение. Крайно неуместно е.
Дойдох да кажа, че няма да се повтори.
Идваш без предупреждение за да се извиниш, че си дошъл по същия начин?
Беше ме страх, че ще се досетиш.
Джудит стана ли? - Не. До магазина е.
Станала е толкова рано в събота? Браво на нея.
Когато бяхме заедно спеше доста. Сигурно от депресията и лекарствата.
Лекарства? - Нищо сериозно.
Всекидневното хапче, което да ти оправи настроението.
Алън, доста ми е неудобно. - Не се чувствай така.
Очевидно ще се виждаме често.
Няма причина да се чувстваме неудобно. - Много зряло. Благодаря ти.
Пак заповядай. Нека ти направя кафе.
Трябва да вярваме, че пещерните жени
са си бръснели краката и са носели бикини?
Това не е документален филм, мамо.
Няма да ме има вечно,
ще дойде моментът, в който ще съжалиш, че си ме пренебрегвал.
Чарли, защо ме мразиш? - Какво?
Винаги като съм тук правиш всичко възможно за да ме избягваш.
Очевидно не всичко.
Ето, сега прекарваме време заедно.
Гледаш само телевизора, а той вече е изключен.
Но още мога да те видя.
Чарли, погледни ме.
Колко дълго да го правя? - Искам да говорим.
Добре, махам се. - Чакай, Берта.
Ела, седни да си говорим. - Време за мама, а?
Той ме мрази. - Не е вярно.
Моля те, Берта. Имам нужда от теб. - Приключих, искам да си ходя.
Берта, умолявам те. - Добре.
Защо мразиш майка си?
Ето.
Кафе, сок, и запасът ми от бисквити.
Съвет: Ако искаш хубави бисквити - крий ги.
Джудит се тъпче с тях, сякаш има смъртна присъда.
Разкажи ми за теб. Да си бил женен?
Жена ми почина. - Съжалявам.
Поне не плащаш издръжка. Това трябва да ти харесва.
Ето нещо забавно.
Аз съм Ал, и давам пари на Джудит.
Издръжка.
Сигурен ли си? - Знаех, че ще забележиш.
Имаш ли деца? - Не.
Това си е благословия, барабар с мъртвата жена.
Бисквитки? - Не.
Та, деца. Знаеш ли, не ти е късно. Джудит е прекрасна майка.
Знам, но не сме стигнали до там. - Да.
Но не трябва и да чакаш много. Вече не е младичка.
Сещаш се, за раждане.
Хубава вечеря за Деня на жената с дъщеря ми курвата и гаджето й идиота.
Изведнъж вратата пада и стаята се пълни със сълзотворен газ!
В следващия момент съм на пода и ще си изкашлям дроба,
докато Бони и Клайд ги изкарват с белезници.
Разбрах, че парите, които им дадох за соларно студио,
били за да превърнат бараката ми в ферма за трева.
Невероятно! Дъщеря ти те е посетила на Деня на жената!
Що за неблагодарно псе няма да посети майка си на този ден?
Една година забравих. Стига. - Кога ми е рождения ден?
Моля? - Чу ме.
Какво общо има това? - Не знаеш кога е родена?
Не наизуст. - Чарли.
Какво? Постоянно я сменя. - Само годината, не деня.
Осъзнах, че мога да си тръгна.
Но ми кажи нещо преди да тръгнеш.
Какво? - Защо ме мразиш?
За Бога, мамо... Роуз!
Роуз, чакай! Влизай.
Виж, майка ми е тук. Харесваш майка ми.
Да. Здрасти, Евелин. - Здравей, мила.
Това панталоните ли са ми? - Не.
Аз си ги купих.
Но май това са ти портфейла и ключовете.
Евелин, всеки път си по-млада.
Много си мила. Благодаря за картичката за рождения ден.
Получи ли я на време? - Да, беше прекрасна.
Много мило, че си се сетила. - Кой би ти забравил рождения ден?
Става емоционална от време на време.
Мислех, че е заради развода.
Превъзмогна го още докато си опаковах багажа.
От ниската й кръвна захар е.
Номерът е да имаш малки Сникерсчета в джоба си.
Веднага ще я оправят. - Сериозно?
Да. Още един съвет.
Когато започне да плаче безпричинно, а това ще стане,
никога не казвай: "Не плачи.". И не я докосвай.
Добре. - И не подсвирквай. Никога.
Може да забравям рождени дни, да не се обаждам честно,
но това не значи, че я мразя.
Кърмен ли е?
Разбира се. Е, не лично от мен.
Интересно. Гледам какви идват тук. Фен е на големите гърди.
Не е вярно! - Сериозно?
Ракел Уелч. - Това е много добър филм!
Когато спахме заедно отдели голямо внимание на гърдите ми.
Едно е любовната игра, но сякаш правех любов с котка.
За Бога, Роуз, говориш с майка ми. - Извинявай. Раздаваща се котка.
Винаги му е било мания. Като малък смучеше палците на децата.
А сега винаги е с бутилка в уста. - Така си притъпява чувствата.
Това казва и моя терапевт. - И за без пари мога да ви го кажа.
Тук съм. - Ей, това е Джейк!
Върна се. Виж кой ти е на гости. - Здрасти, бабо.
Здравей. Благодаря за картичката.
Мама я избра. - Обичаш я, нали?
Разбира се. - Върви.
Може ли и аз? - Не сме свършили с теб.
Докъде бяхме стигнали? - Умувахме защо те мрази Чарли.
Е, Чарли? - Добре, ето.
Не казвам, че те мразя, но ако беше така,
щеше да е защото си нарцистична кръвопийка,
която вкара баща ми в гроба млад.
След това се женеше за от мъже, на които не им пукаше за мен и Алън,
но не ти пукаше, защото гледаше на нас като на клоуни на повикване.
А иначе ни пращаше в някой пансион или лагер,
или онзи кибуц в Израел, където ни биеха защото не сме евреи.
А сега идваш тук постоянно, за да ме караш да се чувствам виновен,
защото не оценявам студеното си и лишено от обич детство.
Е...
очевидно не си готов да говориш за това.
Алън, не си длъжен да го правиш. - Аз съм кинезитерапевт.
Ако Джейк го боли гърлото съм сигурен, че ще го лекуваш.
Нищо не е, просто спах на криво. - Защото не си свикнал на леглото ни.
Запозна ли се с родителите на Джудит? - Не. - Ще те харесат много.
Развода им се отрази зле. Да не говорим за неуместния избор след това.
Неуместен избор? - Това не е важно.
Важното е, че ще са облекчени, че се среща с мъж.
Доста си напрегнат тук.
Алън.
Не плати ли издръжката? - Това е за педиатъра.
Джейк да не е болен? - Не.
На педиатъра му трябваше ортопед.
Знаеше ли, че мама имала скоро рожден ден?
Да, пратих цветя и картичка.
Какво щеше да ти стане ако беше писал и моето име?
Писах го. Написах: "С обич, синовете ти, Алън и Чарли."
Мамка му. Накара ме да мисля, че съм забравил.
The End S02 Episode 02