Ето го! Чукни пет! - Айде и ти. Много си бавен.
Ела тука. Надолу с главата.
Здравей, Чарли. - Как я караш Джудит.
Чичо Чарли, покажи на мама как миеш пода с косата ми.
Е, не бих го нарекъл миене, по скоро метене.
Ами ако си падне на главата? - Тогава ще трябва да мия.
Чудничко. Къде е Алън? - В кухнята.
Насам.
Господарю,
сексуално неориентираната ви бивша жена е тук.
Не съм, просто откривам нови неща. - Да, господарке.
Благодаря, че доведе Джейк. - Исках да ти дам това.
Какво е? - Сметката за адвоката ми.
Не си ги платил. - Казах ти, че ще забележат.
Също трябва да подпишеш това. - Това пък какво е?
Адвокатът ми предложи да ти увеличим застраховката живот,
в случай, че умреш и не можеш да плащаш издръжката и т.н.
Защо направо не го замразиш? Така и ще ти изстудява питиетата.
А кой ще плати тази полица?
Ти, и ако обичаш плащай вноските навреме.
Повърхностният ми и празен живот изглежда доста добре в момента.
След като сме на тема за адвокати и смърт,
адвокатът ми предложи да си пренапиша завещанието. И знаеш ли какво?
Ако умра след теб познай кой ще е настойник Джейк.
Чарли. - Чарли?
Аз? - Ами сестра ми?
Никога не съм я харесвал. - Онази, с която съм спал ли?
Млъквай, Чарли.
Алън, не ставай глупав. Той е незрял, пие много,
спи прекалено, и е напълно безотговорен.
Да се беше замислила за това преди да ме изхвърлиш.
Да. - Очевидни си ядосан, и искаш да ми го
върнеш, но няма да се вържа. Ще се видим в неделя.
Чао.
Мерси. - За какво?
Че ми се доверяваш с Джейк, когато ти пукнеш.
Ти да не помисли, че говоря сериозно?
Казах го само, за да я ядосам.
Браво. Добро беше.
Двама Мъже и Половина Сезон 1, Епизод 17
Това е несправедливо! Защо да не остане при мен, като умреш?
Ако умра. А и Джудит трябва да е мъртва, за да стане на въпрос.
Това е резервен план, за хипотетичното най-лошо развитие на нещата.
Знам, че е трудно, но имах Марлинс от Световното.
Не казвай, че не се счита.
Не ми е и хрумвало, че ще искаш да си родител.
Не става въпрос какво искам аз, а какво искаш ти,
а ти не искаш да гледам Джейк. - Какво?
Нищо. - Защо ми казахте името?
Я не се надувай, никой не го е казал. Та какво ми има?
Чарли, ти си страхотен чичо. С него си само за забавните моменти.
Но не мисля, че ще се справиш да го гледаш постоянно.
Какво? - Нищо.
На кого ще го дадеш, щом не на мен?
На никой няма да го давам. Той да не е 2 кг. шунка?
Знаеш какво те питам. При кой ще иде?
Чичо Джери и жена му Фей. - Джери и Фей? Защо при тях?
Имат страхотен брак, три деца, много кучета,
голям двор и в района има хубави училища.
Да, но аз съм ти брат.
А и живея тук. Не е нужно да го пращаш в Корн Хол, Канзас.
Къвънтри, Роуд Айлънд. - А за кой се сещам от Канзас?
Не знам. Дороти и Тото?
Нека те питам нещо. Ако аз съм тук, а Джейк в Роуд Айлънд,
кой ще го научи на важните неща? - Джери и Фей са професори в колеж.
Говоря за важните неща. За живота.
Да си го признаем. Как ще му уредят да тресне тези загубеняци?
Не си помагаш, Чарли. - Добре, решил си вече.
Макар всичко, което сме преживяли, очевидно нямам право на глас.
Къде отиваш? - Наранен и разочарован съм,
ще си сипя голяма водка, и ще мисля за нещата.
Чарли, чакай. Ето.
Ако аз, Джудит, Джери и Фей умрат, Джейк може да остане при теб.
Като ме знаеш как пия, мислиш ли, че е възможно да надживея Джери и Фей.
Какво ще кажеш на баба? - Не може ли да го отворя първо?
Джейк. - Прав е. Да видим дали ще му хареса.
Сега може да ми благодариш. - Благодаря.
Шегувам се. Никое дете не иска снимка на баба си в рамка.
Това е за баща ти.
Какво ще кажеш, тате? - Не ме предизвиквай, Джейк.
Това ми е новата снимка. Мислех, че ще я искаш за офиса.
Вече имам такава, на която плуваш с делфини.
Значи нищо не си ми донесла? - Само за това ли става баба?
Разбира се, че съм.
Цветни моливи? Аз съм на десет.
Не са само те, миличък. Има и книжка за оцветяване с динозаври.
Но аз съм на десет. - Искаш ли трампа?
Не.
Къде е брат ти? - Защо? Какво има за него?
Нищо. Просто искам да се уверя, че знае защо.
В стаята си е. Цял уикенд се цупи.
За какво? - За нещо нелепо.
Споменах, че ако с Джудит умрем,
попечителството на Джейк ще е...
За кого? - По-скоро за кои.
Алън, при кого ще иде Джейк? - Ето това е граматически вярно.
Алън? - Джери и Фей. - Кои са те?
Синът на сестра ти и жена му. - При тях?
Няма да го дадеш на майка си, а на някакви фермери от Лонг Айлънд?
Те са селскостопански професори в Роуд Айлънд.
Сериозно? А за кой от Лонг Айлънд си мисля?
Представа си нямам. - Много съм наранена. - Стига.
Това ще е само ако с Джудит умрем, а това няма да стане.
Поне не преди теб. - А сега искаш и да умра.
Не, мамо... - Върни ми снимката.
Не. По-добре да си я гледаш, и да се срамуваш.
Искаш ли да играем? - Да.
Давай.
Едно на нула.
Знаеш ли, че Роуд Айлънд, всъщност не е остров?
Това е просто една лъжа.
Имам малко работа, ще се върна след час.
Ще се оправите ли? - Дали ще се справя с отговорността?
Ами ако иска да иде в колеж през това време?
Чарли, недей. До скоро.
Три на нула.
Бяхме в почивка. - Не си я обявил.
Добре, три на нула. - Искаш ли да я преиграем?
Не. Играй.
Не е лесно като внимавам, а? - Не е и трудно.
Главата ми! - Боже!
Добре ли си? - Не.
Добре, не се паникьосвай. - Не го правя.
Добре. Ще се оправиш.
Само трябва да спрем кървенето. - Кървя?!
Какво? - Нищо, само леко струи.
Ето. Дръж ми ризата на раната.
Съжалявам. Стани леко и бавно.
А така. Взимам си ключовете от колата и отиваме в болница.
Болница? Не искам да ходя там.
Болница ли казах? Имах предвид Дисниленд.
Как е, приятел? Още ли кърви?
Не знам. - Недей да гледаш.
Само се дръж, ще те зашият, и сме си вкъщи за нула време.
Само да намерим проклетата болница.
Не знаеш къде е болницата? - Разбира се, че знам.
Малко съм гладен. Може ли да спрем за чизбургер?
Гладен си? Как може изобщо да мислиш за храна?
Ами ти за какво мислиш, като си гладен?
Имаш право. Ще ти вземем чизбургер в болницата.
Дали ще имат и картофки? - Всичко имат.
Някои даже ходят само за храната. Трябва да се обадим на баща ти.
Ало?
Защо телефонът на баща ти е при теб? - Не знам.
Супер. - Чао.
Да! Линейка. Има шанс да отива в болница.
Дръж се.
Не вярвам, че изпреварихме линейката.
Линейките са камиони за сладолед, но с кръвни банки.
Трябва ни доктор. - Попълнете това и седнете.
Не разбирате. Удари си главата и кърви.
Губил ли е съзнание? - Не.
Но на мен малко ми се зави свят.
Следи ми пръста. Ще се оправи.
Това беше? Ще се оправи?
Това не е медицина, така се хипнотизира кокошка.
Искам чизбургер и картофки.
Вижте, халюцинира. Пратете ни при доктор.
Трябва първо да попълните. - Много бавно става. Хайде после?
На вечеря? - Сега вие халюцинирате.
Хайде, приятел.
Фамилия. Харпър. Малко име, Джейк. Ъб?
Джейкъб. Знаех го. Презиме?
Не го знаеш? - Разбира се, че го знам.
Падна си на главата, искам да видя дали ти го знаеш.
Дейвид.
Ама че име. Май са чели Стария завет, като са ти мислили името.
Години - 10. Алергии? - Не знам.
Става ли ти лошо като ядеш нещо?
Веднъж изядох червей. - Няма алергии. Нещо от следното:
Дребна шарка? Заушка? - Не знам.
Варицела? - Това онази с пъпките ли е?
Да. - Не знам.
Добре, писахме не на всичко.
Семейна анамнеза? Баба ти винаги е бил трън в задника.
Гонзалес? - Тук съм. - Аз съм Гонзалес.
Не, не си.
Да бе. Той е Гонзалес.
Малко ще щипе. - Не казахте, че ще има инжекция!
Лека упойка, за да не усетиш шевовете.
А какво ще ми дадете, че да не усетя инжекцията?
Всичко е наред. Тук съм.
Голяма работа. Пак ще ми бият инжекция в главата.
Дръж ми ръката, гледай ме в очите.
Давай, докторе.
По-леко! - Стискаш ми ръката!
Извинявай. Но не усети инжекцията, нали?
Не. - Пак заповядай.
Предпочитате ли да изчакате отвън? - Предпочитам да ми бият морфин
и да ме изкъпят сестрите, но хлапето се нуждае от мен.
Колко шева ще има? - Не знам. Три или четири.
Само толкова? Скот Пресман получи шест, като сестра му го удари.
Удари едно рамо, докторе. - Ще направя 5, но единия е за украса.
Благодаря. Ще остане ли белег? - Опасявам се, че да.
Не. - Да! - Да почваме.
Това може би е баща ти. Ало? Здрасти, Джудит.
Не, аз съм Чарли.
Защо е в мен телефонът на Алън? И над него ли искаш попечителство?
Стига де, това беше смешно.
Не знам. Може би с Алън сме си разменили телефоните случайно.
Защо на звъннеш на моя? 310-лижи ме.
Не съм си го избирал, но така се изписва.
Добре. Чао. - Правите ли ги? Нищо не усещам.
Да, това е целта. - Виждате ли ми мозъка.
Да, голям е. Сигурно си много умен.
Телефонът звъни. - Не е вярно.
Докторът стимулира мозъка ти и затова чуваш звънене.
Нали, докторе? - Да, да.
Поръчах си чизбургер, дали ще се сетят да го донесат?
Това са две различни развития на нещата.
Здрасти. Готини шапки.
Защото не съм те избрал за настойник на Джейк,
оставяш на Чарли да взима медицинските решения.
Какво става? - Чакай.
Ако мама е в кома, ти ще решиш дали да дръпнеш щепсела.
Дърпай го. - Добре, мамо. Чарли е навит. Чао.
Къде бяхте? - Ядохме хамбургери,
купихме си шапки.
Изядохме бургерите, носейки шапките. - Добре.
Беше прав, хвана се. - На какво?
Не ставаш за престъпник.
Боже мой! Какво е станало?
Играхме баскетбол и играта загрубя. - Той ме фаулира. - Ти се набута.
Не е вярно. - Вярно е. - Чакай.
И си го завел в спешното? - Да.
Където между другото, чизбургерите не ги бива.
Но нищо му няма? Няма сътресение?
Не. - Видяхме мозъка ми.
Не сме. Никакви мозъци не сме виждали. - Защо не ми се обади.
Ето го. Защо е в теб? - Не знам.
Сигурен ли си, че си добре? - Може ли да гледам телевизия? - Да.
Много съжалявам, Алън.
Спокойно, добре е. - Да, но аз не съм. Беше прав.
Очевидно не може да ми се има доверие.
Повярвай ми, само да те заровят качвам детето на самолет за Роуд Айлънд.
Чарли, не можеш да го предпазиш, и да не се нарани никога.
Той е дете. Работата му е да се наранява.
Миналото лято си натърти задника, докато правеше бомба във ваната.
Важно е някой да го обича и да го пази.
Това си направил днес.
Да, май така е станало, а? - Да. Ако, не дай си Боже,
нещо стане на мен и Джудит,
ще съм спокоен ти да гледаш сина ми.
Ще съм мъртъв, но спокоен.
Значи ме слагаш в завещанието?
Да. - Мерси!
Това значи много.
Само ми направи една услуга. - Каква?
Не умирай.
Много сладка шапка. - Мерси.
Обаче ми се поти главата от нея.
Боже! Какво ти има на главата?
Направиха ми пет шефа, имаше кръв навсякъде.
Защо никой не ми каза?! - Е, сега ти казвам.
Може ли да спрем за пица? - Не мога да повярвам.
Ще трябва да си поговоря с баща ти.
Ало?
Превод: KALBI kalburov@gmail.com