ФОЛТИ ТАУЪРС
По идея на: ДЖОН КЛИЙЗ и КОНИ БУУТ
Сучастието на: ДЖОН КЛИЙЗ и ПРУНЕЛА СКЕИЛС
Стая номер 17, моля. - Довиждане, благодаря.
Ало? "Фолти Тауърс". Здравейте, г-н Хокинс.
Уредих ви кола за 2 ч. следобед. - Казахте днес, г-н Хокинс.
Приемате ли чекове? - Значи трябва да отменя поръчката.
Не, 5 ч. е удобно. Дочуване.
Бренда започва чак в понеделник. Ще оправиш ли стаите?
Да, парите ще ми дойдат добре.
Благодаря, г-н Ярдли. Мога ли да ви помогна с нещо?
Момиче, ще ми ги развалите ли? - Като приключа с господина.
Какво? Трябват ми дребни! - След малко, говоря с господина.
Ама таксито ме чака! Господинът може да ми отстъпи ред.
Разбира се.
Благодаря. - Как да стигна до "Глендауър"...
Искам стая с изглед към морето. - Ул. "Глендауър"?
Не сте приключили с мен. - Госпожо...
Г-жа Алис Ричардс. - Г-жо Ричардс - г-н Търнстън.
В момента обслужвам господина. - Какво?
Обслужвам г-н Търнстън! - Не съм глуха.
Той беше преди вас. - Но вие обслужвахте мен!
Само ви развалих парите. Ул. "Глендауър" се намира...
Няма ли кой да ме обслужи? Възмутително!
Мануел, г-жа Ричардс се нуждае от компетентната ти намеса.
Резервирах тиха стая с баня
и изглед към морето, на който особено много държа.
Ке?
Какво? - Си.
Ке... Си... Какви ги говорите?
Не, ке - кво. - Кво?
Си. Ке - кво. - Сике Кво?
Кой е Сике Кво? Управителят г-н Кво ли е?
Управятел Фолти. - Какво?
Какви ги дрънкаш, тъпако?
Какво става? Разправя, че някакъв Фолти оправял тел.
Не, гусин Фолти... - Има и син?!
Той е от Барселона. - Управителят е от Барселона?
Не, от Суанидж. - Вие сте в стая 22.
Какво? - Стая 22.
Мануел, качи багажа в стая 22.
Много приятно прекарах. - Радвам се. Поли, сметката, моля.
Кога ще ви видим пак? - След няколко седмици.
Залагате ли на конни надбягвания? - Навремето...
Една хубава кобилка участва днес. Летящия дракон.
Летящия дракон? - Заслужава си.
Радвам се, че сте доволен. Надявам се скоро да се видим пак.
Заповядайте. - Благодаря.
Довиждане, г-жо Фолти. - Довиждане, г-н Фъркин.
Доволен клиент. Трябва да го препарираме.
Г-н Фолти, 3 ч. в Екзитър, Летящия дракон.
Да, желая ви късмет.
Добрутро, майоре. - Добро утро, Фолти.
Да, скъпа? - Какво ще има в 3 ч.?
Щял да залага на някакъв кон. Изтупали сте се, майоре.
Днес е Гергьовден. Имате си кон? Как се казва?
Чу ли как се казва? - Летящия дракон.
Ще заложите ли? - Не, не.
Базил заряза хазарта, нали, скъпи?
Да, тези удоволствия вече са прочетена книга за мен.
Не искаме да я препрочитаме, нали? - Ти - не, скъпа.
Празникът в чест на св. Георги,
който убил гадния огнедишащ дракон. - Пробол го с копие.
Г-н Фолти, тя не харесва стая, иска с вас говори.
Виждала ли си как жена ми прави препечени филийки?
Но защо го е убил? - За да не се ожени за него.
Защо е било нужно да го убива? Можел е да не се яви в църквата.
Мога ли да ви помогна? - Вие ли сте управителят?
Собственикът. - Какво?
Искам да говоря с управителя. - Аз съм и управител.
Той управятел.
Вие сте Кво. - Аз съм управителят!
Какво? - Управителят!
Чух го вече, какво ви става?
Слушайте сега. Резервирах стая с баня
и очаквам да има баня. - Имате баня.
Няма да плащам 7 лири и 20 пенса за стая без баня.
Ето я банята.
Това?! Тук дори мишка не можеш удави.
Да беше мишка, щеше да видиш ти.
И исках стая с изглед. - Глуха, луда, че и кьорава.
Това е гледката, доколкото си спомням.
Очаквах нещо по-интересно. - Това е Торкий, госпожо.
Пълна скука.
Какво очаквате да видите през прозореца?
Операта в Сидни? Висящите градини във Вавилон?
Стада антилопи, които препускат...
Стига глупости. Искам да се вижда морето.
Ето го там, между земята и небето.
Ще ми е нужен телескоп.
Преместете се в хотел по-близо до морето.
Или направо скочете в него.
Слушайте, не съм доволна, но реших да остана.
Но искам отстъпка. - Понеже Кракатау не изригва?
Защото стаята е студена, банята - малка,
гледката - невидима и радиото не работи.
Не, работи, за разлика от вас. - Какво?
Сега ще го оправя, вещице.
Всичко е тип-топ. - Какво?
Какво правите?
Ще прощавате, но имате ли слухов апарат?
Какво? - Слухов апарат!
Да, имам слухов апарат. - Да ви го поправя ли?
Той си работи, но не е включен. - И защо?
Батерията се изтощава. Каква отстъпка ще ми направите?
60%, ако го включиш. - Какво?
Жена ми се занимава с тези неща. - Ще говоря с нея след обяда.
Чуваш, когато ти е угодно, а? Благодаря, обядът е в 12:30 ч.
Мануел! Ще ходиш ли при букмейкъра? - Какво?
Не започвай и ти. При букмейкъра, днес.
Заложи на коня Летящия дракон, но го пази в тайна.
Сибил да не знае!
Не, прекрасна е, но ме прави малко бледа.
Бих искала нещо по-топазено, за да ми подчертава тена,
нещо по-тонално. Имате ли "Космополитън"?
На стр. 42, където е Бърт Рейнолдс.
Зад него има едно момиче. Искам като нейния цвят.
Прекрасно, ще дойда в 1 1.
Поли, отивам да проверя прането, наглеждай рецепцията.
Поли, къде г-н Фолти? - Не знам. Какво е станало?
Носи пари за него, спечелил на кон, но е тайна.
Дай ми ги, аз ще му ги предам.
Добър ден, г-жо Гетсби, г-жо Тибс. - Добър ден.
Добър ден. - Дори тоалетна хартия няма!
Да ви дадем ли от нашата? - Презапасили сме се.
Момиче, няма хартия. Плащат ви да следите за тези неща!
Не я държим в стаята, а в салона. - В салона?!
Ще ви донеса.
Обикновена или с адреса ни? - С адрес?!
Колко ще изпишете?
Колко листа ви трябват? - Управител!
Да? Проба, проба... - Това е абсолютно безобразие!
Поисках й тоалетна хартия, а тя ме обсипа с обидни въпроси!
Мислех, че иска хартия за писане. - На вас говоря, Кво!
Глух ли сте? Безсловесна съм!
Тя каза, че я държите в салона. - Помислила е, че...
Ще ви обясня.
Помислила е, че ще пишете писма. - Именно, тя ми се присмя!
Не, че искате да пишете на хартията.
Че защо ще пиша на нея?
Веднага ще ви донесат. Мануел! - Че и звънецът не работи!
Включете го. - Какво?
Включете го!
Не виждам без очила.
Къде са? - На главата ви.
Изгубила съм ги! Без очила не мога да чета!
Извинете... - Бяха у мен сутринта,
когато разглеждах онази ваза...
Г-жо Ричардс, очилата ви са там!
Там? Кой ги е сложил там?
Не, на главата ви. - Какво?
Съжалявам, г-н Фолти.
Мануел ме помоли да ви предам това. - Благодаря.
Но нито дума на дракона!
Мануел, тоалетна хартия, 22-ра.
Сляпа ли сте? Били са на главата ми.
Нямате ли очи? - Имам, но не ги използвам,
понеже им се изтощава батерията. - Искам си хартията!
22 рула!
Добър вечер, Тери.
Страдаш ли от хазартна треска? - Не съм прихващал.
В добро настроение сте. - Спечелих на залагания,
но нито дума на кръвопийката.
Мразя Франк Синатра. Лиготии!
Много си весел, Базил.
Весел си, викам. - Моля?
Ще рече щастлив. - Щастлив? А, да, сещам се.
Не, но ще ти докладвам, ако се случи.
Изглеждаш ми щастлив. - Нищо подобно.
Защо пееше и потриваше ръце? - Опитвам се да оцелея, скъпа.
Самаряните бяха заети.
Да не си влюбен? - Само в теб, захарче.
Или ти е излязъл късметът?
Г-н Хокинс донесе ли тоника? - Да, г-жо Фолти.
Кон спечели!
Мануел, нищо не знаеш.
Но аз се уча, г-н Фолти. Уча, уча!
Не, не ме разбираш. - Разбирам!
Не знаеш нищо за коня. - Не знам нищо за коня.
Кой кон? За кой кон не знам нищо?
За моя, тъпак. - Ваш кон Тъпак?
Не, Летящия дракон. - Той спечели.
Знам, защото вие дали парите, аз заложил на него...
Знам. - Защо тогава не знам нищо?
Нали го знаеш коня? - Тъпак или Летящия дракон?
Няма кон Тъпак, ти си тъпак!
Какво значи "патък"? - Няма значение. Ще ме умориш!
Опитай се да разбереш, преди някой от нас да умре.
Забрави всичко за Тъпак. - Не, Летящия дракон.
Да, да...
Евентуално.
Какво? - Евентуално.
Някой ден. - Не, забрави го веднага!
Веднага?! - Прави се, че си забравил.
Не казвай на никого за коня! - Знам, сутринта ми го казали.
Да не се повтаря! Да, скъпа? - Г-жа Ричардс.
Злополука? - Откраднали са й парите.
Ама аз казал на Поли. - Нищо, но на друг не казвай.
Дори на мен. - Базил, помогни ми.
Изчезнали са 85 лири от стаята й. Казах й, че ще претърсим всички,
но тя настоява да извикаме полиция. Не мога да я разубедя.
Г-жо Ричардс, колко ми е драго. Как сте?
Не е нужно да крещите, пуснах си апарата.
Тъкмо обяснявах на съпруга си... - Откраднали са ми 85 лири,
които бях скрила под дюшека.
Позор! И ден не съм била тук. Що за персонал имате?!
Идея си нямате от хотелиерство! Какво ще кажете в своя защита?
Какво?
Недей. - Май не съм го усилила достатъчно.
Казвам, че...
Главата ми! - Оправи ли се?
Ударихте ли се? - Да.
Дайте да видя. - Вървете да си легнете,
преди да е станало още нещо.
Няма ли да повикате полиция? - След като претърсим стаята ви.
Опитайте се да не говорите. - Това част от мозъка ви ли е?
85 лири! - Облегнете се на мен.
Нямам нужда от помощ. И сама мога да сляза.
Да слезе? Да, давай към мазето!
Много поздрави на земното ядро. - Ще се оправите ли?
Ако пак ни тормозиш, ще завра прилеп в нощницата ти.
Заради такива моменти си заслужава да се живее.
Хубаво е да ги споделяме, това е бракът.
Пишеше го върху един кибрит. - Базил, понякога...
Сибил, помниш ли, когато сложихме брачните окови,
колко много се смеехме? - Да, но не едновременно.
Вярно е. Трябваше да ми светне червената лампичка.
Фиу! "Какво беше това?" "Твоят живот, драги."
"Няма ли да получа втори?" "Не, изчерпа си лимита."
Завръщане в света на мечтите. - Какво ще правим?
Ще се мъчим още 15 г.? - За парите.
Сигурно ги е изпуснала някъде.
Мануел да претърси стаята, а Поли - салона.
Поли държеше някакви пари. - Ето!
Доста бяха, броеше ги тук.
Сигурно са нейни. - Ще я попитам.
Не можеш да я попиташ ей така. - Защо?
Ужасно е невъзпитано. - Глупости.
"Фолти Тауърс". Поли Шърман? Да, сега ще я извикам.
Къде е Поли? - Там.
Сибил те е видяла да броиш парите от коня и идва да... Ето я, скъпа.
Иска да говори с теб по един деликатен въпрос.
Глупости. Смята, че е грубо да те попитам за парите,
които те видях да държиш в офиса. Г-жа Ричардс е загубила своите.
Парите... в офиса? - Да, някой ги е предал ли?
Не, те са мои. - Твои?
Спечелих ги. Заложих на коня, който препоръчаха на г-н Фолти.
Дано нямате нищо против. - Ни най-малко!
Не знаех, че залагаш на коне. - Не ми е навик, но бях в града
и си казах: "Защо не?" - Прекрасен въпрос, нали, скъпа?
Жалко, че ми забраняваш. За 5 лири щяхме да спечелим 75,
но ти знаеш най-добре.
Много си осведомен, Базил. - Залогът бе 14:1. Чух по радиото.
Моите поздравления, Поли. - Благодаря.
Как беше името на коня? - Името му?
Нещо изключих.
Птицечовка. Не, той беше трети.
Женомразец. - Какво?!
Дребен... змей...
Летящата вещица!
Не, тръгна с летящ старт. Казваше се...
Летящия дракон.
Ако разбера, че си заложил на коня, знаеш ли какво ще ти отрежа?
Първо трябва да ги зашиеш.
Майоре! - Стана 6 часът.
Да ви предложа... - Може, но набързо.
Отивам на панихида.
Вратовръзката ви не е ли твърде ярка за панихида?
Никак не харесвах покойника. Беше малко... Нали разбирате?
Майоре, ще ми услужите ли? - И аз съм на червено.
Не, да ви поверя парите, които спечелих на конни залагания.
Сибил ме подозира. - Разбира се. Кой кон?
Летящия дракон. - Кога е гонката?
Не, вече спечели днес. - Браво.
Не, задръжте ги. - Няма нужда.
Не, само за през нощта, заради Сибил.
А, подарък! - Нещо такова. Мълчете си.
Гроб съм. - Сутринта ще ги внеса в банката.
Наздраве.
Заповядайте, г-н Макинтош.
Добро утро, г-н Фолти. - Добро утро, дами.
Ало? "Фолти Тауърс". - Кво!
Нищо не съм казал. - Обадихте ли се на полицията?
Говоря по телефона. - Обадихте ли се?
Да, обадихме се. - Кога ще дойдат?
Възможно най-скоро. Много са заети.
Имало е кръвопролития в дом за изкуфели бабички.
Г-жо Ричардс?
Г-жо Ричардс!
На телефона. - Тази сума за какво е?
За телефонни разговори? - Не съм говорил.
За цигари? - Не пуша.
Ало? Никой няма. - Ало? Да, знам, че недочува.
Сестра ви е.
Все пак за какво е? - За алкохол?
Прекъснаха ни. - Кажете на мен, аз ще й предам.
Дори телефоните не работят!
Сестра ви казва, че ви предлагат 87 000 лири за къщата ви в Брайтън.
87 хиляди! Дайте ми я.
Не бъди глупачка, Стефани. Искам 92 750 и нито пени по-малко!
Тези хора не чуват какво им се казва!
Да задраскаме тези 32 пенса и да се веселим.
Майоре!
Дайте ми ги. - Кое?
Парите, които ви дадох снощи. - Какви пари?
Дадох ви ги преди панихидата. - Панихида? Не си спомням.
На онзи, когото не сте харесвали, понеже бил малко...
Какъв?
Мека китка?! Кой?
Не, бяхте с най-хубавия си костюм. - Сетих се!
Ходих на театър! С Уини Атуел.
Уини Атуел? - Добре де, Марджъри Атуел.
Викам й Уини, понеже и Уинстън бледнее пред нея.
Чернокожа ли е?! - Не, Чърчил не беше чернокож.
Дадох ви ги, а вие ги пъхнахте тук.
Защо ме излъгахте, че сте извикали полиция?
Жена ви каза, че претърсват стаите. - Мислех, че тя се е обадила.
Лъжец! Обадете им се незабавно! - Нека първо да...
Тогава сама ще ги извикам. Възмутително!
Защо не се обадите от телефона в офиса?
Заповядайте тук, благодаря.
Претърси стаята й. - Открих ги!
Бяха в джоба на новия ми костюм, натикани чак долу.
Чудна работа. Все си повтарям да ги държа в задния джоб.
Моля ви! Дайте ми ги. - Разбира се.
Божичко, изчезнали са. - Не са там!
Ето ги! Намерих ги, г-жо Фолти. - Прекрасно. Г-жо Ричардс!
Намерихме парите ви. - Не!
Майорът намери парите ви. Какво?
Казах ви, че ще изскочат отнякъде.
Какво има, Базил? - Какъв късмет.
С 10 лири по-малко са.
Не може да бъде! 10 лири липсват!
Боже! Спокойно, ще ги съберем.
Какво те прихваща? Веднага ще потърся 10-те лири.
Къде ги открихте, майоре? - В джоба на новия ми костюм.
Нещо против да го погледна? - Не, разбира се.
Отивам да ги потърся. - Костюмът е в...
Били са в джоба ви? Какво са правели там?
Нека ви обясня... - Не ща обяснения от ненормалник.
Да, такъв съм си, затова му дадох парите да ги пази.
Стана грешка. Парите са мои. - Ваши?
Спестявах ги да купя подарък за жена ми,
затова снощи ги дадох на майора. - Глупости.
Майорът ще потвърди думите ми.
Нали? - Какво?
За парите, които ви дадох, преди да отидете на театър.
На театър?! - Нали помните?
Парите, които спечелих от коня. - Кон?!
Защо шепнете? - Бил ги спечелил от някакъв кон.
Това е без значение. Нали помните, че ви ги дадох?
Мислете, моля ви! - Какъв беше въпросът?
Мануел!
Нали помниш парите, които вчера спечелих от надбягванията?
Кажи на г-жа Ричардс.
Нищо не знам.
Какво? - Нищо не знам. Нищичко!
Всичко забравил. - На нея можеш да кажеш. Моля те!
Кажи й, ако ти е мил животът.
Нищо не знам.
Аз съм от Барселона. - Наслушах се на глупости.
Като приключа със закуската, си искам остатъка от парите.
Не ги открих, дай й 10 лири от касата.
Хубаво!
Какво правиш? - Давам й и ризата от гърба си.
Видяхте ли? Нищо не знам. - Ще те обезкостя!
Добър ден, г-н Фолти. - Добър ден.
При вас ли е отседнала г-жа Ричардс?
Да.
Купи тази ваза вчера.
Работата е там, че си е забравила парите. Ето ги тук.
95 лири.
Чистачът без малко да ги изхвърли.
Тя тук ли е?
Не, аз ще й ги предам.
Благодаря ви, довиждане.
Намерихме парите й! - Къде?
Няма значение.
На кяр съм с 10 лири.
Дори да й върна 10, пак съм на печалба.
За пръв път в живота си!
Привет, г-жо Ричардс.
Току-що донесоха прекрасната ваза, която сте купили вчера.
Онези пари ваши ли са, или мои? - Казах ви, мои са!
Сигурна ли сте? - Напълно.
Но са с 10 лири по-малко? - Да.
Поли, дай ги на госпожата.
А тези какви са? - Те са си мои.
Какви са тези пари, Базил?
Моите са. Парите, които спечелих от коня.
Поли ме помоли да ги прибера в сейфа.
Е, проблемът е разрешен. Това са парите на Поли,
а това е прекрасната ваза на г-жа Ричардс.
Фолти, наистина ми даде парите! От конните надбягвания!
Тази ваза струваше 75 лири!
Много съжалявам, г-жо Ричардс, ще ви възстановим сумата.
Базил Фолти ДЖОН КЛИЙЗ
Сибил Фолти ПРУНЕЛА СКЕЙЛС
Мануел АНДРЮ САКС
Поли КОНИ БУУТ
Г-жа Ричардс ДЖОАН САНДЕРСЪН
Музика ДЕНИС УИЛСЪН
Режисьор БОБ СПИЪРС
Превод и субтитри БОРЯНА БОГДАНОВА
Редактор ПОЛИНА ДОКОВА