Добро утро.
Как си днес, г-н Проктър? - Зависи.
Носиш ли ми още една глава? - Не.
Смятам сега да взема една.
Уби хората ми. - Ти открадна наркотиците ми.
Няма нищо по-дразнещо от старец, който още си мисли, че командва.
Бънкър, малък тъпак такъв.
Вярвам, че познаваш общия ни приятел сенатор Мичъм.
Свали ножа, преди да съм ти извадил очите с него.
Г-н Мичъм, какво правите тук?
Какво правя ли?
Уби лейтенанта ми. Ето защо съм тук.
Г-не, той ни предаваше. - Следваше нареждания.
Вие и Проктър? Не ви разбирам.
Защото си шибан идиот. Бунтът приключи.
Чухте ли ме?
- Да, господине.
Този кретен ви подведе.
В момента, в който уби един от нашите...
трябваше да го разкъсате на парчета.
Може би трябва да ви напомня, че братството е и извън Банши.
Вие сте част от национално движение,
което не само споделя вярата ви, а и е склонно да действа.
Това е Монти.
Отсега нататък той поема нещата.
Гледайте да няма проблеми. - Не можеш да идваш тук...
Ако имаш малко мозък в главата, по-добре млъкни.
Чуваш ли ме?
Единственият ви приоритет са доставките на г-н Проктър.
Щом това стане, Монти приключва с това
и избира нов капитан. Имате ли въпроси?
Добре, вървете. Махайте се оттук.
Ще създава ли проблеми?
Разрешавам ти да го убиеш, ако го направи.
БАНШИ
Не мислех, че ще дойдеш.
Исках да се сбогуваме.
Често го правим, нали?
Лош навик.
Отиваш в колежа. - Да.
Ще изкарам около 3 месеца.
Предвид всичко, което се случи,
не знам как бих могла да свикна на някое място...
нормално като колежа. - Ще се справиш чудесно.
Не знам.
Май вече не знам как да се държа нормално.
Знаеш ли кое е хубавото на възрастта ти?
Имаш страшно много време да премислиш нещата.
Имаш го. Ще го направиш.
Силна си, Дейва.
Ти си борец, като майка ти.
И баща ти.
Ще се справиш.
Винаги ще знам къде да те намеря.
Ще ме потърсиш ли?
Обещавам ти.
Добре. Може да не струваш като баща, но си единственият, който ми остана.
Деклан вярваше, че Дявола му е проговорил.
Сатаната наистина му проговори. - Добре. Значи и ти си го повярвала.
Истинските неща не изискват вяра.
Не мога да споря за това.
Разбери, че той не е избрал това.
Бил е избран.
Как ги подбира?
Избира момичета, които му изглеждат непокварени.
Нарича ги благословени.
Благословени момичета. - Искаше да предложи мен,
а не мисля, че ме смяташе за благословена.
Ти беше изненада.
Не бях единствената, нали? - Какво имаш предвид?
Деклан е убивал според лунния цикъл.
Не всеки месец, но винаги при новолуние.
Когато нощта е най-тъмна. - Именно.
С изключение на нея.
Убита е на 21-ви.
Не е новолуние. Нито пък пълнолуние.
Най-обикновена нощ.
Имахме си причини.
Значи и ти си участвала?
Естествено, че съм. Действахме заедно.
Кажи ми, защо я избра? Ребека Боуман.
Какво в нея накара теб и Деклан
да нарушите лунния цикъл?
И тя ли беше изненада?
Не искам да говоря повече.
Ти ли ги преброи? - Да.
Всичко е там. - Добре.
Закарай камиона на мястото и чакай да ти се обадя.
Ще бъда в готовност.
Затваряйте.
Готови сме.
Доста мъртви скинари.
Все едно е паднала бомба.
Знаеш ли къде е брат ти? - Не.
Все още го търся.
Имаш ли усещането, че става нещо, за което не знаем?
Извини ме. - Да.
Бънкър. - Проктър прави сделката на века.
Моментът никак не е подходящ. - Извинявай.
Да забавя ли колумбийците, които дойдоха с частен самолет?
Картелът? - Така мисля.
Господи. Къде си? - При старото общинско летище.
Ще се видим там. - Може ли за момент?
Г-ца Хоупуел, предполагам.
Брок?
Здравей. - Здравей.
Как вървят разпитите?
Вървят.
Добре ли си? - Да. Просто...
се съвземам след преживяното.
Беше страхотно подкрепление, между другото.
Винаги съм смятал, че ти си моето.
Не.
Отбих се да се сбогувам.
Деклан Боуди не е убил Ребека.
Какво? - Боуди е убивал според лунния цикъл.
Убийството й се различава, защо не е било по новолуние.
Притиснах Лилит за това и...
започна да ми говори глупости, но въпреки това,
не мисля, че знаеше нещо.
Може Боуди да е скрил от нея.
Не, нелогично е Боуди да променя рутината си.
Искаш да кажеш, че някой друг убива момичетата и им вади сърцата?
Някой е убил Ребека и е натопил Боуди.
Значи знае подробности за другите убийства.
Не са оповестени.
Значи търсим някой с достъп до данните на шерифството,
който е способен на садистични ритуални убийства като тези.
По дяволите. - Сещаш ли се за някого?
Остави приказките на мен.
Разбира се.
Не са си вкъщи. Да огледаме.
Г-н Проктър. - Сеньор Лоера.
Радвам се да ви видя отново. - Признавам, че съм изненадан,
че успяхте да се справите с това. - Винаги спазвам обещанията си.
Докарайте го.
Покажете ми.
Здравейте.
Да не правим резки движения.
Емилио Лоера, нали? - Коя си ти, по дяволите?
Аз съм никоя. - Знаеш името ми и кой съм аз,
което значи, че си наясно каква грешка ще е да крадеш от мен.
Не бих си помислила да крада от теб.
Дойдох да ти направя голяма услуга.
Така ли? Каква е тя?
Дойдох да ти покажа, че г-н Проктър е сгрешил, като ти е казал,
че Банши е сигурно място, на което да установиш производството си.
Дълбоко сгрешил.
Щом е толкова сигурно, как успях да открадна камиона с наркотиците?
Ще ти прережа гърлото! - Спри!
Сигурно си намислила някаква отплата за услугата.
Не. Понякога тя самата е достатъчна награда.
Пусни мен и приятелят ми да си вървим
и ще бъдем квит.
Тръгвайте.
Не можеш да я пуснеш. - Млъквай!
Госпожице Никоя,
наистина ли си помисли, че ще те пусна да си вървиш?
Не, всъщност не съм.
Точно така. Взривих шибаните ви наркотици.
Добър изстрел. - Благодаря.
Трябва да спреш с тези глупости.
Ти се самопокани. - Сериозно говоря.
Превърна ти се в лош навик.
Това беше за последно. - И преди си го казвала.
Много хубава кола.
Копеле!
Стига. Никой не знае как се прави.
Просто трябва да завъртиш правилно,
и после да натиснеш леко.
Работилница.
Виж се само. - Ако съм научил нещо напоследък,
то е, че винаги има мазе.
Насам.
Има кръв.
Да.
Какво мислиш?
Нищо хубаво не се случва в мазетата.
Господи.
Намери ли нещо друго там?
Не. Не, нищо.
Добре, да тръгваме.
Ще доведа криминалистите след 2 часа.
Искам да разбера чия е кръвта.
Разбира се. Нещо против да си тръгвам?
Трябва да се видя с някого.
Да се видиш с някого? - Да.
Имаш ли нужда от компания?
Не и този път.
Картелът ще те погне. - Знам.
Какво ще правим тогава?
Ще преговаряме,
но преди това...
Ти... - Изглежда счупено.
Какви ги вършиш?
Какво, по дяволите?
Колието на Ребека. - Така е.
Не разбирам. - Боди не е убил Ребека.
Ти? Ти ли я уби? - Намерих я в работилницата ти.
Мислиш, че аз съм я убил? - Точно така.
Да не си се побъркал? Обичах я. Бях готов да умра за нея.
Обичал си я твърде много. Разбрал си, че е бременна и не можеш да я спреш,
затова си я затворил в тъмницата си и си я заклал.
За каква тъмница говориш? - Ти си я убил!
Разбрал си за бебето и си я убил. - Не, не съм!
Не съм я убил.
По дяволите.
Какво, по дяволите?
Копеле!
Ще те убие заради това.
Ще ме потърсиш ли?
Обещавам ти.
Всичко, което направих...
беше заради теб.
Пусни ме!
Пусни ме, копеле! - Проваляш го.
Не мога да допусна да продължава така.
Той ме обича. Ти не разбираш.
Не го прави.
Не знае каква си, но аз да.
Знам каква си. - Бъртън, моля те.
Знам каква си!
Моля те.
Съжалявам. Съжалявам.
Съж...
Всичко е наред.
Всичко е наред, Бъртън. - Съжалявам.
Всичко е наред.
Разбра ли нещо? - Още не.
Кърт. - Знам.
Кърт! - Боже мой, това е Калвин.
Маги, влез вътре.
Ти и Маги, а?
Трябваше да се досетя. Винаги си е падала по слабаците.
Върви си, Калвин. - Няма да го направя, Кърт.
Не мога. Човек може да приема търпеливо
гадостите до един момент, а после избухва, нали?
Съжалявам. Не мислех, че ще стане така.
Съжаляваш, че се присъедини към братството? Че вкара и мен?
Съжаляваш, че изчука жена ми?
Знаеш само да съжаляваш, нали?
Ще те застрелям.
Давай, Кърт, направи го.
Така Маги ще е свободна за теб. Можеш да се нанесеш в дома ми,
да отгледаш сина ми.
Хайде, Кърт.
Защо да градиш живот, като можеш да откраднеш моя?
Млъквай! - Застреляй ме!
Моля те, върви си.
Направи го. Давай.
Нещастник.
Дай ми шибания пистолет.
По дяволите.
Мамка му.
Маги!
Няма къде да избягате.
Ще ви намеря и ще ви накарам да си платите!
Дори да ме затворите, братството ще ви преследва.
Знаете го. Ще прережат гърлото ти пред нея
и ще я скъсат от чукане.
Няма къде да се скриете, така че да не ви намеря.
По-добре да убия сина си, отколкото ти да го отгледаш.
Ще те убия, кучко.
Докато съм жив...
Не трябваше да те пускам да тръгваш сам.
Какво откриха криминалистите?
Следи от кожа.
Вероятно ще съвпаднат с Проктър. - Оказа се, че не е бил той.
Бил е Бъртън. - Бъртън ли?
Да. Онзи очилатият.
Икономът му или какъвто се води.
Икономът го е направил? Сериозно ли?
Май трябва да арестувам този Бъртън, нали така?
Ясно. Трябваше да се досетя.
Значи работата ми тук приключи. - Моята също.
Моята също.
Време е да продължа напред.
Всъщност моментът за това отдавна е настъпил.
Ако идваш във Вашингтон,
минавай да ме видиш.
Ще го направя.
Добро утро. - Слава Богу.
Истинско кафе. Да.
Как е Маги? - Добре е.
Довечера ще се изнесат. - Не бързам.
Да видим дали съм те разбрал правилно.
Калвин те е нападнал, пребил те е,
а ти си си спомнил, че имаш пистолет
и си го застрелял от 6 метра. Така ли е?
Да. - Глупости.
Не знам какво намекваш. - Не намеквам, а го казвам.
Пребил си Калвин, а после си го застрелял.
Спокойно, Бънкър.
Просто си говорим.
Хайде, седни.
Не знам какво му има на този град, Бънкър.
Кой географски феномен го прави такъв магнит
за всяка отрепка и престъпник на изток от Мисисипи?
Знам само, че в нашата работа
понякога се налага да свалим значките и да си изцапаме ръцете.
Случвало се е преди и ще се повтори.
Искам да ти имам доверие.
Ти можеш да ми имаш. Разбираш ли?
Да. - Добре.
Ще е хубаво да има малко доверие наоколо.
Кърт Бънкър. Така се казваш, нали?
Просто...
Ами Проктър?
Можеш да го свържеш с наркотиците.
Да, можем да го арестуваме, но мисля, че картелът ще иска да говори с него
за мъртвите им хора и когато дойдат, по-добре да не е в полицията.
Ако ми следиш мисълта. - Има логика.
Време и опит, синко. Време и опит.
Напиши измисления доклад и дай да го подпиша.
Да, господине.
Благодаря ти. - Благодаря за кафето.
Погледни си лицето.
Не можеш да се спреш, нали?
Такъв съм си.
Знам.
Макс се прибира утре. - Това е чудесно.
Да.
Джоб ми каза, че отиваш в Ню Йрок. - Да. Той отива.
Ще го настигна по пътя.
Накъде си тръгнал?
Не знам. Аз ще...
хвана пътя и ще видя къде ще ме отведе.
Искаш ли да дойдеш?
Да.
Пази се.
Ще го направя.
Знаеш ли, през цялото време...
През всички онези години в затвора,
ти винаги беше с мен. - Все още съм с теб.
Винаги ще бъда.
Никой друг...
не ме е познавал истински.
Знам.
Моля те, не ме забравяй.
Никога.
Сбогом, Ана.
Кери.
Такава кола се намира трудно. - Да, съжалявам.
Трябваше да се досетя, че ще ми я върнеш на парчета.
Как мислиш да си тръгнеш? - Както дойдох.
Ще бъде доста тихо без теб.
Не се преструвай, че ще ти липсвам.
Говорех на Худ.
Това място ще ми липсва.
На мен не.
Шугър, за мен беше удоволствие.
Знам, че не го мислиш. - Вярно е.
Бързаш ли? - Да.
Всеки път, щом опитам да си тръгна, нещо се случва и така и не успявам.
Тръгвам си, докато всичко е наред.
Преди да го направя,
искам да си платя сметка.
Откъде ги взе?
Не задавай такива въпроси.
Изхарчи пенсионния си фонд, за да ме измъкнеш.
Твърде стар си, за да забъркваш питиета.
Благодаря ти.
Знаеш как да ме намериш.
Никой не знае.
Той знае. - Да, така е.
Оставям ви.
Банши, Пенсилвания...
да го духаш!
Какво?
Спомних си първия път, когато влезе тук.
Дори не бих си го помислил.
Някои биха казали, че не беше толкова лош шериф.
Да, а други биха отговорили,
че съм най-лошото, което се е случвало в този град.
Има ли къде да пренощуваш? След като си сложи онази значка,
и през ум не ми е минавало, че ще си тръгнеш оттук
жив и здрав.
На мен също.
Вероятно нямаше да мога, ако не беше ти.
Покри се в онази планина,
защото почувства нуждата да изкупиш греховете си.
Както знаем, още щеше да си там,
ако Брок не беше отишъл и не те беше изкарал оттам.
Ние сме престъпници. Карат ни да вярваме, че изкупваме греховете си,
като ни заключват.
Може би пътят към изкуплението не е този към планината.
Може би е да тръгнеш по друг път
тук долу, заедно с нас.
Може би.
Достатъчно дълго си бил затворен.
Днес пред теб стои само един въпрос,
който трябва да си зададеш.
Какво ще правиш сега?
Превод: The Evil Queen subs.sab.bz