Какво искаш, по дяволите?
БАНШИ
Искаш ли да ми кажеш откъде са тези наранявания?
Не особено.
Боиш се, че ако ми кажеш, няма да ти върнат децата?
Започвам да се чудя дали не е по-страшно да ми ги върнат.
Не заслужавам да бъда тяхна майка.
Може би не заслужавам повече от това, което получих.
Ще ти дам картбланш.
Нищо няма да се отрази на препоръките за попечителство.
Имаш думата ми. Неофициално е.
Защо ти е да го правиш? - Вярваш или не, искам да ти помогна,
а не мога без истината.
Пак я поставих в опасност.
Дейва ли? Била е у дома?
Какво стана? - Дойдоха за мен.
Кой дойде за теб, Кери?
Искаш истината?
Аз съм лъжкиня.
Излъгах семейството си. Излъгах съпруга си.
Гордън никога не е лъгал.
Само неговата истина ми е останала.
Посвети живота си в борба с корупцията в този град.
И ти реши да продължиш делото му, защото е умрял, за да те спаси?
Не е толкова просто. - Помогни ми. Обясни.
Помогни ми да разбера, Кери. Каква е истината?
Кери, помогни ми. - Не спрях да обичам друг.
Знам, трябва да спра битката. - Не.
Трябва да довършиш започнатото.
Що за психиатър си ти?
Не ти говоря като такъв, а като баща.
Знам, че докато не се справиш с това,
не можеш да си родителят, от когото се нуждаят децата ти.
Приключи с това.
Къде са наркотиците ми?
Взеха всичко. - Кой го направи?
Аз не...
Позволил си на Калвин Бънкър да вземе наркотиците ми?
Позволил си на Бънкър да вземе наркотиците ми?
Вероника е.
Изплъзна ми се тази сутрин.
Както и да е. Открих изнасиленото момиче.
Каза правилните неща, но изобщо не й вярвам.
Връщам се в хотела, така че ми се обади
и ще ти кажа...
Видеозаписите от хотела показват Доусън
да излиза малко преди обед днес.
Всеки свободен полицай я търси.
ФБР подготвя специален отряд.
Няма да живее толкова дълго. Трябва да я открием веднага.
Как?
Худ, преследвам копелето месеци наред,
а така и не открих нищо.
Ами момичето? Онова, което се подпали?
Гейл Уескот.
Претърсихме апартамента й 3 пъти. Не намерихме връзка с Боуди.
Подадох молба за разпечатка от разговорите й,
но ще отнеме 2 дни. - Телефонът още ли е у теб?
Това, което е останало от него. - Да вървим.
Познавам този поглед. - Нужна ми е помощта ти.
Някои неща не се променят, нали?
Също като едно време. - Ти си експерт по древното.
Чакай малко, аз те познавам. - Моля?
Двамата бяхме в престрелка с украинските гангстери при завода.
Поправка, аз бях в престрелка.
Ти лежеше и хленчеше за скапания си крак.
Какво има в чантата? - Мобилен телефон.
Трябва ми регистъра на обажданията.
От последните 2 дни.
За съжаление не е останало много.
Може би за специалистите в полицията.
Има ли връзка с Боуман?
Да. - Дайте ми 15 минути.
Шугър, къде ми е компютърът? - Където го остави.
Няма да се донесе сам.
Мамка му!
Вътре съм.
Огънят е разтопил част от паметта, но все пак мога да вляза в логовете.
Нямам представа какво казваш, но ми липсваше да го чувам.
В колко часа се е подпалило момичето?
В 7:00 часа. - Звъняла ли е сутринта?
Пет пъти за два часа, преди да се изпържи.
На един и същи номер. - Боуди.
Дай номера. Хората ми ще го проследят. - Проследих го. Наваксвай, ченге.
На Ким Нютън е. Познаваш ли я?
Не, но сигурно е свързана с Боуди.
Адрес.
Благодаря.
Кой те пусна тук, по дяволите?
Търся Калвин.
Май си просиш боя.
Г-н Бънкър е взел нещо, което не му принадлежи.
Шефът ми си го иска обратно.
Така ли? Кажи на Проктър да върви да си го начука.
Ще го извадим от бизнеса.
Разбирам.
Внимавай! - Ти!
Ти си агент на ФБР.
Да, а ти си сериен убиец.
Не ги убивам, защото ми харесва.
Знам. Правиш го, защото си луд.
Всичко е относително, нали? - Не съвсем.
Мислиш, че Сатаната ти говори.
Той не съществува, което значи, че си луд.
Не се боиш от мен, нали?
Не го приемай лично.
Просто съм гледала зад завесата твърде много пъти.
Завесата? - Като "Магьосникът от Оз".
Оказва се, че могъщият магьосник е само дим и огледала,
откачен дъртак с няколко магически трика.
Знаеш ли какво мисля?
Какво?
Сблъсквала си се с прекалено много магьосници и не се замисляш,
че може би знаят нещо, което ти не.
Може би има други истини, освен тези, които си казваш.
Тези истини са те прецакали толкова жестоко,
че дори не знаеш кога да се страхуваш.
Тревожи те, че не ме е страх.
Кара те да се чувстваш импотентен, по-слаб.
Не можеш да ме анализираш. - Не се налага.
Вече те хванах.
Харесвам те, Вероника. - Въпреки това ще ми извадиш сърцето.
Вярно е. - Виждаш ли какво имам предвид?
Тотално откачен.
Какво има? - Току-що получих обаждане
за част от хората на Калвин, убити в клуба.
Мислиш ли, че е бил той? - Не, това са неговите хора.
Мисля, че братството е започнало война.
Не искам да се тревожа за теб, докато се оправям с Калвин.
Не си в безопасност тук, в дома на Брок.
Говорих с приятел в Маями-Дейд. Пенсионирано ченге.
Има имот в Търнбери.
С Ханк ще бъдете в безопасност там за известно време.
Няма да е за дълго. - Не разбираш.
Независимо къде бягаме, докато Калвин е жив,
няма да ме пусне.
Аз съм. Пак говоря на проклетата ти гласова поща.
Последен шанс, Маги. Кажи ми къде си, иначе се кълна, че ще унищожа...
Обади ми се.
По дяволите.
Наистина ли мислиш, че ще оставя нещата така?
Глупава кучка. Няма да остане така.
Ще те убия. Ще ти извадя дробовете
и ще те удуша с тях. - Калвин?
Здравей, Мартин. - Какви ги вършиш?
Боже мой.
Шибано тъпо копеле!
Боже мой!
Сенатор Мичъм, благодаря, че ме прие.
Досетих се, че ако не беше важно, щеше просто да ми се обадиш.
Какво има? - Имаме усложнения.
Не можем да си го позволим. Не и с тези хора.
Иначе и двамата умрем удушени на езиците си.
Наясно съм. Затова съм тук.
Имаш проблеми с производството ли? - Не, всичко върви по график.
Имам проблем в лично отношение.
Шерифско управление!
Ехо!
Провери ли отзад?
Отворено е.
Имаме компания? - По-късно.
Не съм облечена подходящо.
Бих пийнала едно питие от твоите.
Какво би искала? - Уиски, моля.
Наистина ли ще ме накараш да пия последното си питие от сламка?
Наясно сме, че ако те пусна, ще опиташ да избягаш.
После ще трябва да те вържа отново и да те сложа на масата.
Какво ще си помислят съседите?
Нищо. Ще проверя горе.
Добре.
Кой ще идва? - Някои приятели.
Имаш ритуал. - Да.
Горе е чисто. - Била е тук.
По дяволите. Сега я няма.
Чудя се дали това място има мазе.
Сатаната не ти е казал да ме убиеш. Аз сама дойдох.
Не мога да те оставя жива. - Може да се присъединя
и да се кланям с теб и приятелите ти.
Не. - Защо?
Сатаната не съществува, нали? Такива бяха думите ти.
Няма нищо по-досадно от психопат, който влиза в дебати.
Сега какво?
Добре ли си? Какво има?
Изглеждаш прекрасно. - Не си падам по момичета, Ким.
Казвам се Лилит. - Не е вярно.
Попита ме какъв е бил секса, когато срещнах Деклан.
Беше превъзходен.
Сякаш превзема душата ми.
Било е изнасилване. - Не.
Била си дете. - Той ме направи жена.
Колата й. - Какво?
Колата й е вътре.
Помогни ми.
Това ли е колата й? - Да.
Има кръв. - По дяволите.
Ей, Худ. - Какво?
Диприван. Друго название на пропофола.
Това, което уби Майкъл Джексън. - За какво се използва?
Обща анестезия. Защо е в този гараж?
Брок?
Убийци, изнасилвачи, наркодилъри...
разхождат се свободни заради теб.
Не, Проктър е. Проктър. Заплаши ме. Къна се, че...
Ти си шибаният окръжен прокурор.
Заплаши семейството ми.
Имам три деца. Моля те.
Моля те, не го прави.
Искам да знам за всички дела на Проктър.
Знам само каквото ми казва. - Лъжеш ли ме?
Не. Почакай. Почакай. Почакай.
Миналата седмица ме накара да взема данни за полетите на летището.
Защо? Кой ще идва?
Емилио Лоера.
Лоера?
Важна клечка в колумбийския картел.
Проктър продава на картела?
Не знам, кълна ти се. Ако знаех, щях да ти кажа.
Върви си у дома. - Какво?
Току-що напусна.
Вземи децата си и се разкарай от Банши.
Худ.
Световъртежът е поетапен.
Сигурно са ни упоили.
Можеш ли да си измъкнеш ръцете?
Не. - И аз не мога.
Какво е това?
Не знам. Някакво мазе.
Естествено.
Огледа ли го?
Посети ме миналата нощ. - Кой?
Боуди.
Видял си го? Защо не каза нищо?
Не знам. Може би защото се уплаших.
Повали ме.
Когато се съвзех, беше опрял нож в гърлото ми.
Можеше да ме убие още там,
но не го направи.
Каза, че иска да бъда свидетел.
На какво? - Не знам.
Предполагам, че ще разберем.
Вероятно Доусън е дошла тук и я е сполетяло същото.
Може все още да е тук.
Ако не е мъртва.
Оценявам усилията ти, но не можеш да счупиш белезниците.
Не опитвам да счупя тях, а да отслабя веригата.
Ако имаш късмет, ще има дефект.
Опитвай отново с твоите. - Добре.
Мамка му.
Дясната се разхлаби малко.
Ако натисна по-силно...
Здрави са. Престани.
Худ. Худ. Спри!
Погледни ме. Откажи се.
Няма да излезем оттук.
Знаеш ли кое е най-гадното?
Освен това, че ще умрем.
Така и не успях да стана шерифа, който исках да бъда.
Чаках толкова дълго за това. Чаках един шериф да умре.
После ти да се издъниш, както и направи с гръм и трясък.
Не се обиждай. - Няма.
Можем да не съм чаровник,
държал съм се грубо с някои хора и не съм гъзолизец.
Просто не ми е в стила.
Никога не съм се боял да се изправя пред някой, който е заплаха за града.
Исках да бъда онзи човек,
който кара другите да се чувстват в безопасност.
Не успях да го направя.
Може ли да те попитам нещо?
Ще бъде за последно. - Какво?
Кой си ти всъщност?
Сериозно. Кой си ти?
Знам, че имаш много тайни. Щях да съм идиот, ако мислех друго.
Няма да си признаваме греховете като осъдени на смърт.
Точно това ще... - Не, няма.
Всеки момент вратата ще се отвори и нещо ужасно ще мине през нея.
Не искаш ли да го посрещнеш с чиста съвет?
Не, млъквай! - Стига, Худ, чуй ме.
Отговори ми на въпроса. - Казах да престанеш.
Няма! Искам да знам. Защо си тук? Защо стана ченге?
Не съм ченге! Никога не съм бил!
Какъв си?
Какво значи това? - Не съм Лукас Худ.
Видях как умира, взех портфейла му и приех самоличността му.
Това е невъзможно. Не... Ти...
Аз съм измамник, Брок. Самозванец.
Бях крадец, но не какъв да е, а специалист по взлома.
Диаманти, злато, произведения на изкуството, каквото намерех.
Промъквах се на места, където никой друг не можеше.
Вървеше добре, но ме хванаха и лежах в затвора 15 години.
Не. Не. Ебаваш се с мен.
Стига. Ти си бивш затворник? Не.
Точно така. - Не.
Кой друг знае за това? Шивон знаеше ли?
Да, разбра накрая. - Защо го направи?
Защо дойде в този град и се престори на ченге?
Не знам.
Когато излязох...
нямах нищо.
Вече не бях същият.
Бях никой.
Исках само да бъда близо
до единствения човек,
който наистина ме познаваше.
Кери Хоупеуел? - Ана.
Тя ми беше всичко.
Щом излязох, я проследих и дойдох за нея.
Само че е била омъжена за Гордън и с деца.
Точно така. - Боже мой.
Станах шерифът.
Само че не си. Не си бил такъв.
Всеки ден ставах и обличах униформата.
В крайна сметка лъжата се превърна в истина.
Повярвах в нея. Аз бях шерифът.
Бях ченге и ми харесваше.
Страшно ми харесваше.
Някак просто...
Почувствах, че е правилно.
Няма нищо правилно в това, което си направил.
Точно обратното е.
Копеле. Вярвах в теб.
Доверих ти се. Последвах те.
Убих заради теб. - Не.
Не, уби заради себе си.
Не заради мен. Аз само те насочих.
Престъпник.
Не е истина. Бях заместник на престъпник.
Господи.
Сега всичко се връзва.
Абсолютно всичко.
Толкова съм глупав.
Ако не си Лукас Худ,
как тогава се казваш?
Шериф Лотъс.
Радвам се да те видя отново.
Теб също.
Д-р Куик ми каза, че си приятел с агент Доусън.
Точно така. Ако я нараниш по някакъв начин,
ще те убия.
Ще участвате в представление. - Така ли?
Ще накараш още някое бедно момиче да изгори като факла?
Гейл беше вярваща. - Не.
Беш объркано и уязвимо момиче, което си манипулирал за своя изгода.
Явно ще бъдете мои гости тази вечер.
Работата е там, че имаме дрескод, така че д-р Куик ще свърши
неговата част и ще ви накара да изглеждате като семейство.
Нахлу в офиса ми.
Открадна фотоапарата.
Надявах се да се срещнем отново.
Съберете се. Почти е време да започваме.
Тази вечер имаме неочаквани гости.
Мисля, че ще е доволен.
Не се тревожи, шерифе, изобщо няма да те боли.
Е, може би малко.
Да започваме.
Не. Не. Стой далеч от мен!
Назад! Не ме доближавай!
Амин. От Лукавия избави ни,
но не ни въвеждай в изкушение.
Прости нам дълговете ни,
както и ние прощаваме на длъжниците си.
Насъщният ни хляб дай нам днес. Както на небето, тъй и на земята
да бъде Твоята воля, да дойде Твоето царство.
Да се свети името ти, Отче наш, който си на небесата!
Не си длъжен да го правиш.
Много го искам.
Не можеш да ме нараниш. Няма да ти го позволи.
Така ли? Значи няма да възрази, ако направя това.
На какво се смееш? - Не знаеш колко незначителен си.
Значи ставаме двама, друже.
Деклан!
Худ!
Това ли е мъжът, който уби племенницата ми?
Да.
Благодаря ти.
Не си прави труда.
Джоб.
Спомни си. - Имам пари, Джоб.
Много пари.
Нямаш представа колко. - 23.62 милиона.
Без да смятам 5.2 милиона, които криеш на Кайманите.
Или по-точно криеше.
Какво си направил с парите ми?
О, скъпи, вече не са твои.
Какво искаш?
Какво мога да искам?
Желая...
да ми върнеш обратно онези 20 месеца от живота ми.
Не беше лично.
Прав си, прецаках те.
Можем да загърбим миналото.
Представи си какво можем... - 20 месеца!
През това време планирах всичко онова, което щях да ти сторя,
когато се измъкна.
Това, което щях да причиня...
на нещастника, който ме затвори там.
Само че получих просветление.
Ако убия жалкия ти задник, това няма ми върне отнетото време.
Няма да ме убиеш? - Не.
Ще убия себе си.
Искаше се да се ебаваш с най-добрия.
Вече си такъв.
Ти си Джоб.
Отсега нататък, когато тръгнат да ме търсят, ще намират теб.
Всяка система, която съм хакнал, всяка организация, която съм съсипал,
и всеки откраднат долар ще водят право при теб.
Мосад, китайците,
чичо Сам и всички онези противни терористи,
вече ще си имат работа с теб.
Кучко, направих боклучивия ти задник известен.
Нещо ми подсказва,
че ще те открият много по-лесно, отколкото мен.
Малко ти остава, тъпако. - Джоб, почакай...
Не можеш да ми го причиниш!
Джоб!
Превод: The Evil Queen subs.sab.bz