Аз съм Брок. Тук има изоставена ловна хижа, ще я проверя.
Прието. Ще изчакаш ли подкрепление?
Не, изглежда изоставена.
Мамка му.
Худ.
АНТЪНИ СТАР ИВАНА МИЛИЧЕВИЧ
УЛРИХ ТОМСЕН ФРАНКИ ФЕЙСОН
МАТ СЕРВИТО РИАН ШЕЙН
ЛИЛИ СИМЪНС МАТЮ РАУХ
ТОМ ПЕЛФРИ КРИС КОЙ
Музика МЕТОДИК ДАУТ Монтаж КРИС А. ПИТЪРСЪН
Декори ХИЛДА СТАРК Кинематография КРИСТОФЪР ФАЛУНА
По идея на ДЖ. ТРОПЪР & Д. ШИКЛЪР
БАНШИ IV 1. КАТО НЯКАКЪВ ОТ БИБЛИЯТА
Сценарий ДЖОНАТАН ТРОПЪР
Режисура О. К. МАДСЕН
Как ме намери?
Никак. Не търсех теб.
Мислех, че си изчезнал.
Ще ми направиш ли услуга, да не я насочваш към мен?
По дяволите.
Не съм те виждал от две години.
И през цялото това време си живял тук, като някой отшелник?
Има ли някой с теб тук? - Не.
Ще трябва да дойдеш с мен.
Не. - Това не е молба.
Шериф Лотъс. - Точно така.
Какво е усещането? - Като хемороиди.
Ще ми кажеш ли какво става?
Ще ти кажа в управлението.
Искаш да кажеш в „Кади“? - Не, не е там.
Какво ще кажеш? Бронирано стъкло.
38 мм поликарбонат.
Мислех, че ще ти хареса.
Скот, чакам анализа на отпечатъците. - Разбира се.
Информирай ме за пресконференцията.
Бънкър, помниш ли г-н Худ?
Шериф Нина Круз.
Били Рейвън стана шериф на участъка на Кинахо.
Хелън, някакви съобщения? - На бюрото са.
А ФБР? - Все още не.
Хубав кабинет. - Така е. Нещо за пиене?
Вода, кафе? Имам еспресо машина.
Сядай.
Преди всичко трябва да знаеш,
че когато се качих горе днес, ти си последният, когото очаквах.
Беше ли в хижата преди две нощи?
Имаше ли някой с теб? - Не. Кой е мъртъв?
Кой е това?
Ребека. - Открихме тялото й вчера край реката.
Не е била убита там, там е захвърлено тялото.
Това е третото подобно убийство за тази година.
Обади ли се на ФБР? - Да.
Извиках ги след второто, изпратиха някакво лайно,
което прегледа папките и побягна към Куонтико
с педалските си обувки.
Каза да им се обадя, ако открием трето тяло.
Може сега да обърнат внимание.
Това какво общо има с мен? - Кога си виждал Ребека за последно?
Не съм виждал никого от около 18 месеца.
Най-странното е, че координатите в нейния GPS
ме доведоха до хижата ти днес.
Не си ли я виждал? - Не.
Знаеш ли защо те е търсела? Откъде е знаела, че си там?
Просто искам да си го обясня. - Земята е на чичо й.
Земята е на чичо й. - Живееш на земята на Проктър?
Той не знае. - Какво се е случило с теб, Худ?
Пенсионирах се.
Открихме кръв, която не е нейна.
Ще трябва доброволно да дадеш кръвна проба, за да те изключим.
Сега за сериен убиец ли ме мислиш? - Поглеждал ли си се напоследък?
Живееш в гората, като Юнабомбър.
Да, ще дам кръв. - Худ, още нещо.
Ако има нещо, което да ми кажеш, сега е момента.
Трябва да потърсиш Проктър. - В наши дни е малко по-сложно.
Пресконференцията започва.
Шериф Худ.
Не той е шерифът.
Ще изпратя Круз да ти вземе кръв, после ще те откара обратно.
Пази се.
Коя си ти?
Има ли някакъв проблем? - Извинете, просто...
За момент ми напомнихте на някого. - На шерифката, която беше убита?
На която индианецът счупи врата?
Мисля, че повече ми харесвате, когато не говорите.
Време е.
Г-н кмет, това е третото убийство на млада жена за тази година.
Сериен убиец ли е? - Истина ли е, че е племенницата ви?
Защо полицията не съобщава нищо? - Ето какво знаем.
Вчера тялото на Ребека Боуман бе открито край река Делууд.
Била е убита.
И, макар полицията да не е сигурна, има съответствия между този случай
и убийствата на другите две момичета през последната година.
Полицията на Банши уведоми ФБР
и техни агенти пътуват насам, за да помогнат в разследването.
И, да, Ребека беше моя племенница.
Можете да бъдете сигурни, че нито аз, нито шериф Лотъс
и останалите шерифи, ще намерим покой,
докато заловим този откачен, болен кучи син.
12 МЕСЕЦА ПО-РАНО
Това ли е? - Това е.
Прекрасно е. - Аз ще бъда кмет.
А ти водиш все по-голяма част от бизнеса.
Реших, че ще ни трябва нещо по-сигурно.
Харесва ли ти?
Много.
Изчезвайте. - Какво става?
Прокуратурата свали обвиненията. Свободни сте.
Ебаваш се.
След 10 секунди заключвам килията.
Знаех си, че това е глупост.
Какво е този път? - Физическо доказателство.
Буквално са удушили стареца. - Знам. Прокурорът е задник.
Той е марионетка, Проктър го държи за топките.
Друг път ще говорим, тук и стените имат уши.
Благодаря, полицай. Лека вечер.
Една част от мен винаги мисли за него.
Как гледаше, когато умря.
Как ме погледна.
Понякога този поглед така ме преследва, че не мога да си поема дъх.
Виж ти.
А някои дни успявам да се разсея с нещо.
Загуби ли се, скъпа?
И успявам да заглуша шума.
Може би можем да ти помогнем. - Надявам се.
И просто правя каквото трябва.
Това са добрите ми дни.
Значи обичате да биете хората?
Не сме ние - освободиха ни. - А не е трябвало.
Винаги има един момент като се събудя, и мисля, че още съм там.
В старата ни къща.
И когато се обърна, Гордън ще лежи до мен.
И ще чуя децата да вдигат шум в стаите си.
И как се справяш? - Упражнявам се.
Ям нещо. Започвам да работя по къщата.
Как върви с къщата?
В това, да работя с ръцете си, има нещо, което ме успокоява.
Какво друго те успокоява? - Не са много неща.
Нашите сеанси помагат ли ти?
Тук съм, защото съдът ми нареди. Без да се обиждаш.
Не се обиждам. Ако потвърдя способността ти
да се грижиш за децата си, ще дойдеш ли отново?
Ако кажа да, ще го направиш ли?
Не става точно така.
Нямаха право да ми взимат децата.
Нарушила си условията. - Аз бях отвлечена.
Военните ни оневиниха. - Всякаква връзка с криминални...
Знам.
17 МЕСЕЦА ПО-РАНО
Докога ще рушиш живота ни?
Отсега нататък си просто задник, забременил майка ми.
Моля те.
Какво правиш тук?
Управителят ми каза, че шерифът ни се е запил.
Потрошил е стаята.
И си играе с пистолети.
Теб какво те касае? - Мотелът е на чичо ми.
Просто ме остави на мира.
Разкарай се от тук, мамка му! Махни се!
Моля те, върви си. - Не може да останеш тук.
Нека те откарам у вас. - Не мога да живея повече там.
Там има духове.
Още преди да потрошиш всичко, тук беше кочина.
Хайде. Ела да се повозим.
Това е стара ловна хижа.
Не се използва от години, но все още има вода.
Чия е? - Ти как мислиш?
Мислиш ли, че чичо ти ще ми позволи да остана?
Той няма да знае.
Харесва ли ти?
Да. - И аз така мислех.
Тук няма духове.
Боли ли те? - Вече не.
Мразя ги, че са го направили.
И без това имах намерение да махна тази татуировка.
Иска ми се да можеше винаги да сме така.
Някой ден, може би.
Добре ли си?
Не.
Спри. Той ще дойде след малко.
Имаме стриктна договорка с Червенокостите.
Вие ще работите в резервата,
а ние извън него.
Вие нарушавате тази договорка.
Току-що дойдох на работа, мамка му. Кой е там?
Мамка му. Не. Добре, не правете нищо.
Ще се върна до града.
Тук всичко върви фантастично. Този път ти черпиш.
Добре, добре. Поздрави Керъл от мен.
Здравей, Келвин. Какво има?
Не се чувствам добре. Трябва да се прибера.
Изглеждаш добре. - Стомахът ми е.
Мислех че ще издържа, но не мога. - Ти отговаряш за отчетите, нали?
Готови ли са?
Все още не. - Иска ми се да ги имам днес.
Мога да ги взема с мен вкъщи и ще ги имаш още сутринта.
И миналото тримесечие ги забави, нали?
Не, не мисля.
Аз мисля, че беше така, Келвин.
Шибан жълтур!
Ще ги имаш още сутринта.
Какво става, мамка му? - Заварихме го тук.
Копелето си беше в менгемето.
Продавал е на наша територия.
Територия, за която ти и хората ти отговаряте да пазите.
Доведох го като жест на добра воля.
Данъците ми не са ви достатъчни, а?
Та искате да ми вземете и бизнеса?
Да ти го начукам.
Няма да стане.
Ние ви плащаме къщите. Шибаните ви резервати.
Образование, здравни осигуровки, и дори забогатявате от казината си.
Страната ни е загубила куража си.
Политиците я подаряват на помияри и мелези,
а добрите, чистокръвни американци гладуват.
Това не е нация. Това е шибана социална кухня!
Е, знаеш ли какво?
Шибаната супа свърши!
Благодаря, че ме информира. Кажи на Проктър, че всичко е под контрол.
Не използвай неговото име пред външни хора.
Пред него?
Не мисля, че той ни чува.
Няма да ти хареса, ако се наложи пак да идвам.
Здрасти, Шугър.
Изчезваш за година и половина,
появяваш се, изглеждайки като... някакъв от библията,
и просто ми казваш „Здрасти, Шугър“?
Как я караш?
Наистина ли идваш да си лафим?
Някой е убил Ребека Боуман.
Известно ми е.
Всички тук го знаят.
А ти откъде го знаеш?
Ами, оказва се, че съм заподозрян.
Ти ли го направи? - Не.
Въпросът ми е логичен. Виж се как изглеждаш.
Къде беше, по дяволите?
Трябваше да изчезна за малко. Да си подредя мислите.
Човек си подрежда мислите няколко дни. Може би седмица.
В твоя случай може и месец.
А ти изчезна безследно, забрави приятелите си, забрави за...
Не съм забравил Джоб.
И как точно му помагаш, като се криеш, мамка му?
За парите ли си дошъл?
Не. Но имам нужда от кола.
Единственото, което купих. Ще ми е от полза, ако ще се омитам.
Сега какво ще правим? - Не знам.
Но нещо ще правим, нали? - Да.
Нещо.
Худ, не забравяй, че вече не си шериф.
Аз никога не съм бил.
Знаеш какво имам предвид!
Как изглежда другият?
Много смешно, мамка му.
Всъщност питам сериозно.
Изглеждаше като шибаняк, който ми размаза ръцете.
Бил е там достатъчно дълго, за да те смачка.
А ти не си го огледал? - Беше тъмно.
Няма проблем, не бързам.
Върнал си се.
Съжалявам за Ребека.
Това какво общо има с теб?
Нищо. - Но въпреки това си тук.
Трябва ли да знам нещо?
Чичо ти не е добър човек.
Тогава нека живея с теб. - Аз също не съм добър човек.
И аз щях да те попитам същото. - Мислиш, че съм убил племенницата си?
Не си я убил ти, но заради теб са я убили.
След като дойде при теб, беше въпрос на време.
Да, може би си прав.
Ще открия кучия син.
Но като кмет възможностите ми за решаване на проблеми са ограничени.
Как успя да го постигнеш? - Нямах конкурент.
Ти откъде би започнал? - От покрайнините. От Бодекър.
Чух, че са ги подпалили. - Така е, но Арън Бодекър е жив.
Сигурно не сте видели жълтата лента?
Шерифе. - Няма нищо.
Работата ни тук приключи.
Следиш ли ме, Брок? - Аз? Не.
За целта имам помощници. - Худ заподозрян ли е?
Ако беше, ти щеше да разбереш първи, нали?
Не, само проверяваме връзката на г-н Худ със случая,
което е нещо общо между вас.
Внимавай, шерифе. - Винаги, г-н кмет.
Също като едно време, а? Само дето никой не кърви.
Засега.
Кърт.
Стига, братле. Докога ще продължаваш така?
Аз ти спасих живота, мамка му. Какво щеше да направи Уотс?
Щеше да нареди да те убият. Аз действах преди него, това е.
Лежах в отделението за изгаряния два месеца!
Знам, и съжалявам, но ти ме постави в невъзможно положение,
трябваше да докажа верността си към каузата, знаеш го.
Ела само на вечеря, човече. Маги много ще се радва да те види.
И ще можем да обсъдим това. Братята са преди Братството.
Ти не си ми брат. - Какво?
Какво ми каза?
Аз съм единственото, между теб и тях, глупако.
По-добре не го забравяй!
Здрасти, Кери. - Здрасти, Брок.
Започва да прилича на нещо.
Благодаря. - Наистина изглежда добре.
Как са децата? - Родителите на Гордън ги побъркват.
Тревожи ли те нещо?
Виж, Кери, не знам дали си чула, но...
Худ се върна.
Явно не си чула. Живеел е в една хижа в покрайнините.
Изглежда зле.
Реших, че ще искаш да знаеш.
Обади ми се, ако имаш нужда от нещо.
Добре.
Приятен ден. - Благодаря.
18 МЕСЕЦА ПО-РАНО
Луис, всичко наред ли е? Луис, обади се.
Не мърдай, мамка му.
Смешно ли ти е? - Почакай.
Пусни го!
Ти... - Аз.
Доста време мина, а?
Защо не седнеш?
Най-после ме намери, след толкова години.
Кой си ти? - Казвам се Долтън.
Военен ли си? - Бивш.
Сега вербувам хора като теб.
Обучавам ги за елитен отряд.
Какъв отряд? С какво се занимава?
Именно.
И така...
Това отмъщение ли е? - Отмъщение?
Никак дори.
Къде е Джоб? - Откъде да знам, мамка му?
Не, знаеш как се прави.
Ти ме обучи. Лакти, ходила, колена - мога да те държа жив с дни.
Знам, и затова, ако знаех нещо, щях да ти кажа.
Глупости. - Не го отвлякох аз.
Но отговорният знаеше, че го искам.
Платих му, колкото искаше, а той ми даде Джоб.
После какво? - Предадох го.
Изчистих си дълга към големите. - Кои са те?
Я стига. Не бъди глупак, знаеш как е.
Лица без имена и обратното. Давай, гръмни ми и другото коляно.
Знаеш, че това няма да промени нищо. Нямам представа къде е сега.
Но можеш да го намериш. Тайни скривалища и затвори.
Имаш достъп до тези данни. - Вече не.
След изслушването пред конгреса, разпуснаха програмата, не участвам.
Глупости, ти самият си програмата. - Бях, преди 20 години.
Нещата се променят. Защо изобщо говорим за това?
Знаеш, че Джоб вече е мъртъв. - Не, той има сведения.
Той е ценен. - Сведения отпреди 20 години.
Той беше шибан трофей. Глава, на нечия стена.
На чия стена? - Няма значение. Човекът е мъртъв.
Знаеш го, аз също го знам.
Трябва да изчезваме. Трябва да изчезваме веднага!
Явно все още имам някои връзки.
Тръгвай!
Идвал ли е да те види?
Да.
Но не е същият човек, който си тръгна.
Вече не е. - Каза ли ти къде е бил?
Не. - Каза ли изобщо нещо?
Мислиш, че е научил нещо за Джоб?
В деня, в който той изчезна, това беше деня,
в който трябваше да спреш да го търсиш за отговори.
Мислиш ли, че Джоб е жив?
Не знам. Понякога се надявам да не е.
Защо? - Защото, ако е жив,
това ни прави още по-големи задници, отколкото вече сме.
Значи не разбрахте нищо. - Нищо.
Или не знаеше, или не искаше да каже.
Не знаеше. - Явно никога няма да разберем.
Наистина ли трябваше да го убиваш? - Той не знаеше.
Добре, какъв е следващият ни ход?
Няма такъв.
Всичко свърши. - Не, не можем да се откажем.
Нямаме друг избор. - И какво?
Просто приключваш? - Нищо не ни остана.
Тогава ще намерим нещо. - Нищо не ни остава!
Не мога да го зарежа да умре. - Мислиш ли, че аз го искам?!
Не знаеш ли, че бих направил всичко?
Долтън беше прав.
Джоб е мъртъв от момента, в който им го е предал.
Къде отиваш, по дяволите? - Мъртъв е.
Има ли някой вкъщи?
Тате!
Какво правиш, малкия? Къде е мама? - Горе.
Така ли? Скъпа, прибрах се.
Боже, колко си пораснал. Колко тежиш, 500 кг?
Колко си висок, три метра? До утре да си порастнал.
Здрасти. - Здрасти, подранил си.
Да, приключихме отчетите. Жълтурът ни освободи за днес.
Супер.
Мирише страхотно. - Просто печено месо и супа.
Искаш ли да хвърляме обръчи?
Ще отидем да поиграем, а мама ще ни извика, когато е готова.
Нали няма пак да ме победиш? Ще се смилиш на своя старец.
Сигурен съм, че ще те победя. Обичам те.
Ти откъде би започнал? - От покрайнините. От Бодекър.
Чух, че са ги подпалили. - Арън Бодекър е жив.
Здрасти, Бодекър.
Помниш ли ме?
Къде беше преди четири нощи? - Начукай си го.
Няма да те питам втори път.
Не знам какво искаш, мамка му, но няма да ти кажа нищо.
Ти ми прецака ръката.
Ребека Боуман е била убита преди четири дни.
Шибаната кучка го заслужаваше.
Като започнеш да говориш така, мисля, че имаш нещо общо с това.
Можеш да ме измъчваш колкото искаш, шибан садист,
но ще ти кажа само две неща.
Не съм я убивал и хич не ми дреме, че е мъртва.
Да, ти знаеш нещо.
Знаеш ли как си бърше задника човек, който няма ръце?
Добре. Имам един племенник.
Елджей. Мисли се някаква рок звезда.
Известно време я чукаше.
Къде мога да го намеря? - Не знам къде живее сега,
но вечер свири в една дупка, наречена „Змийски очи“.
След моста е.
Ако разбера, че си ме излъгал, ще се върна и за другата ръка.
Не си добре дошъл тук.
Тогава по-добре да си тръгвам.
Никъде няма да ходиш. - Искаш ли да се обзаложим?
Ще свършиш на решето. - Но първо аз ще надупча теб.
Добре, приключвайте.
Повечето ченгета знаят да не идват насам.
Повечето селяци знаят да не ми се репчат.
Ако реша да се заяждам, ще намеря доста нарушения на условните ви присъди.
Все пак ме следиш.
Мисля, че е очевидно, след като се появих в критичния момент.
Какво търсиш тук, Худ? - Просто навестявам стар приятел.
Предполагам, че проверяваш нещо. Дали е убита от враговете на чичо й.
Нищо не разследвам.
Ти си шерифът, ти се оправяй с тази каша.
Но ти все още си замесен.
И, какво, по цял ден ли ще ме следиш?
Колкото и да не ти се вярва, имам и по-важни неща в живота си.
Между другото, пак заповядай!
4 ДНИ ПО-РАНО
Превод и субтитри ПЕТЪР ХАРАЛАНОВ
© TRANSLATOR'S HEAVEN MMXVI http://subs.sab.bz