Пуснете ме да изляза!
Кой си ти, по дяволите?
По-дребен си, отколкото очаквах, а това е изненадващо -
скроил си жесток номер на инструктора, а той не е случаен.
Това твое отношение не те вкарва в беля за първи път, нали?
Сигурно затова си влязъл в армията? Или си обикновен патриот?
Къде съм?
Къде ли не си?
Не си в дупката във Форт Бенинг,
изправен пред военен съд, който щеше да ти даде две години
във военен затвор и да те превърне в още по-злобно копеле.
Аз те преместих.
Пак заповядай.
И какво е това? - Сигурно е час по математика -
както виждаш не нося пагони,
а това не е килия, така че... - Тайни операции?
Да ти го начукам!
Да ми го начукаш?
Ще се видим след два дни, момче. - Какво? Къде тръгна?
Задник, върни се!
Пуснете ме, мамка му!
АНТЪНИ СТАР
ИВАНА МИЛИЧЕВИЧ
УЛРИХ ТОМСЕН
ФРАНКИ ФЕЙСОН ХУН ЛИЙ
РЪС БЛЕКУЕЛ
МАТ СЕРВИТО ТРИЕСТ КЕЛИ ДЪН
РИАН ШЕЙН ЛИЛИ СИМЪНС
ДЖИНО СИГЪРС АФТЪН УИЛЯМСЪН
ЛЕНГЛИ КЪРКУУД
Музика МЕТОДИК ДАУТ Монтаж ДЖОН М. ВАЛЕРИО
Костюми ПЕЙША ПРУТИ Декори НАТАЛИ УЕЙНМАН
Кинематография КРИСТОФЪР ФАЛУНА
По идея на ДЖ. ТРОПЪР & Д. ШИКЛЪР
БАНШИ III 10. НАКРАЯ ВСИЧКИ СИ ПЛАЩАМЕ
Сценарий ДЖЕНИФЪР ЕЙМС & СТИВ ТЪРНЪР
Режисура ЛОНИ ПЕРИСТЪР
За мен е чест да се запознаем. Както казах - голям фен съм ти.
Не знам за кого ме мислиш... - Ти си Джоб. Известният Джоб.
През 1991 г. си хакнал Националната банка в Каракас,
превел си 7 млн. на благотворителни организации в Южна Америка.
След 6 месеца си заразил сървъра на Уинг-Лижун Шипинг,
което им струва почти 100 милиона...
Разбирам думите, които казваш, но пак не разбирам за какво говориш.
От 7 год. в Киберпрестъпления следя теб и работата ти.
Хакването на оръжейната беше дребно,
в сравнение с предишните ти акции.
Но начинът, по който спря тока на цялата база...
Има само 3 други хакери, способни на това, и те живеят в Китай.
Тогава защо не се разкараш и не отидеш да досаждаш на тях?
През 1994 г. си хакнал базата с данни на НСА,
изтрил си личните досиета на 40 тайни агенти.
Моята теория е, че си искал да изтриеш само един.
Но, както винаги, си се постарал.
И от тогава ЦРУ те издирва без прекъсване.
Ще ти го кажа още веднъж -
бъркаш ме с някого.
Но понеже си много развълнуван,
не искам да ти развалям кефа, Лио.
Ти си билетът с джакпота, Джоб.
И аз мисля да го спечеля.
Съжалявам.
Ти действаш безразсъдно и не изпълняваш каквото ти кажа.
Мислех, че ти помагам.
Благодаря, Бъртън. Докарай колата отпред.
Имал съм работа с хора като Фрейзър и Моралес
още преди ти да се родиш, ще се научиш, Ребека.
Но първо трябва да проумееш, че не знаеш нищо.
Все още. - Разбирам.
И двамата допуснахме грешки.
Които повече няма да се случат.
Ще отидеш ли във Филаделфия?
Всички отиваме.
Разкарай се от мен! - Стига толкова!
Дори не си го помисляй, задник.
Добре ли си, Джоб? - Що за дебилен въпрос е това?
Добре е.
Имаш ли представа как ни е открил Стоу?
Станахме немарливи. - Само че все още не знае всичко,
и затова ни държи живи - докато дойде Худ.
Ами? А на него кой ще помогне?
Той има точно трима приятели, и тримата сме тук.
Имай малко вяра, а? - Ти познаваш ли ме изобщо?
Той ще дойде. - Знам, че ще дойде.
Ще нападне сам цялото поделение. Дори ще влезе през парадния вход.
Но все пак между нас и него има десетки въоръжени военни.
Идвам при полковник Стоу. Стари приятели сме.
Няма да мръдна, докато не ме пуснете.
Той ще намери начин. - Майната ти, щял да намери начин.
Той да не ти е някаква шибана фея, която сбъдва желания.
Колко пъти ще рискува заради теб, преди накрая да го пречукат?
Мен ли обвиняваш за това? - Не прецаках аз нещата.
Да ти го начукам, Джоб! - Не, аз да ти го начукам, Кери!
Или Ана, или както се казваш.
Щом се тревожиш толкова, да беше отказал цялата операция.
Аз съм професионалист. - Какво му каза?
Кажи ми какво каза на копелето! - Млъкнете и двамата, мамка му!
Ако ще мрем, да мрем.
Покажете малко достойнство, по дяволите.
Джоб.
Ако му беше казала нещо, вече всички щяхме да сме мъртви.
Ще се измъкнем живи от тук, и затова трябва да бъдем заедно.
Влез.
Какво правиш тук? - Минавах наблизо.
Нямам време за глупости, казвай направо.
Какво става, полковник? Всичко наред ли е?
Само мога да си представя колко скучен е живота ви,
но в момента хич не ме интересува.
Ако няма причина да бъдете тук, разкарайте се от базата ми.
Имам шест милиона причини.
Шерифът бил крадец.
Всъщност не съм шериф.
Дошъл си да преговаряш?
Ако не пуснеш приятелите ми, повече никога няма да видиш парите.
Ще те задържа и ще ти режа пръстите, докато ми кажеш къде са.
Знаеш, че не бих дошъл без застраховка.
В момента не знам къде са парите ти.
И ако не се върна до половин час, моят човек ще звънне на Военна полиция.
Бил си войник.
Сигурно си пропилял всяка една възможност,
разочаровал си всички, които са ти повярвали.
Недисциплинирани кретени, вие само това можете.
Наистина си добър в това.
Искам си шибаните пари! - А аз доказателство, че са живи.
Жаден ли си?
Обезводнен си. Органите ти постепенно отказват.
Усещаш го - главоболието, тръпките.
Скоро ще получиш халюцинации, няма да знаеш къде се намираш.
Кажи ми истината и ще те наградя.
Как е името на майка ти? - Катрин.
Катрин. Добра майка ли беше? - Предполагам.
Ще трябва да бъдеш по-конкретен. Добра майка ли беше?
Да.
Ти обичаше ли я? - Да.
Името на баща ти е било Денис. Денис.
Него обичаше ли го? - Да.
Той е спуквал от бой майка ти. Шест пъти е влизала в болница.
Пребивал е и теб, нали? Разбира се, че е така.
Не. - Биел те е!
И затова е трябвало да го убиеш.
Не съм го убивал. - Разбира се, че си го убил.
Накарал е теб и майка ти да страдате. Просто кажи, че си го убил.
Кажи ми истината. Искам да ми кажеш истината.
Не го убих аз. - Искам само да ми кажеш истината.
„Аз убих баща си.“ Искам да си го признаеш.
Кажи ми, че си го убил.
При мен си в безопасност. Искал си да го накажеш.
Не съм го убивал. - Просто признай, че си убил баща си.
Кажи ми истината. Кажи ми, че си го убил.
Аз го убих. - Какво?
Какво? - Аз го убих.
Какво?
Аз го убих.
Ето, вземи. Пий.
Както виждаш, приятелите ти са живи.
За момента.
Върви да ми донесеш парите.
Ще направя едно посещение.
Не успяхме да се запознаем с теб.
Здравей, Кърт.
Калвин. - Отдавна не сме се виждали.
Добре дошъл.
Не е лошо, нали? - Да.
Когато изчезна онази нощ,
помислих, че имаш нужда, да обмислиш нещата замалко.
Обаче това е прекалено. - Сигурно.
Както изчезна, така и се появяваш.
Време беше да се прибера. - Сигурно.
Ти ни изостави онази нощ, Кърт.
Някои искаха да те накарат да си платиш.
Но аз те защитих. Излъгах Братството заради теб.
А сега се появяваш ей така, изневиделица,
и си пребил Джаспър и Брайс.
Много ми е трудно да се грижа за теб.
Нима?
Но все пак... ние сме една кръв.
Както казваше преди - братята са преди Братството, нали?
Затова ще ти дам шанс да оправиш нещата.
Разкарай тази униформа и се върни при истинското си семейство.
Аз ще изгладя нещата.
Ще те вкарам в пътя, както ти мен навремето.
Наистина ще оправя нещата. Ще унищожа Братството.
Напълно. Не прави глупости, Калвин.
Имаш съпруга и малко момче, за което да се грижиш.
Откажи се. - Да се откажа?
Вече не съм тъпото лайно, което бях, когато ме спаси от татко.
Няма отказване от това.
Аз съм Братството.
Погрижи се за семейството си.
Не ми казвай да се грижа за семейството си, шибан предател.
Ние ще те закопаем. Разбра ли ме?
По-добре си пази гърба, братко.
Май си имал кофти ден, Кай?
Виждам, че семейството се е събрало.
С кого правя бизнес, Кай? С теб или с нея?
Правиш бизнес с нас. - Така казваш ти.
Обаче ти казваш едно, а тя казва друго.
И сега аз нямам продукт. - Дошли сме да променим това.
Не си дошъл с пикап.
Приеми нашия подарък и предложение, а утре ще има и безплатна доставка.
Жълтите правят жестоки мечове.
Но истинското качество на меча
си проличава само в битка.
Какво е предложението?
Спокойно, не бързай. Всичко е наред, не бързай.
Бил си гневен от толкова отдавна.
Този гняв те предпазва от страха.
Може да се спори дали страхът идва
от пияния ти баща, който те пребива, но всъщност това няма значение.
Важното е, че може да бъде победен.
Аз ще те отърва от това бреме, за да реализираш потенциала си.
И тогава ще бъдеш готов.
Готов за какво?
Пак в армията? - Не.
Не в армията.
Нещо различно.
Бънк. - Ото.
Носим поздрави от Джаспър и Брайс. - Благодаря.
Цял ден ли ще стоиш така, като някой педал?
Или ще дойдеш да направиш нещо? - Разкарайте се. Веднага.
Няма да повтарям.
Хайде.
Пак ще се видим, Бънк. - Пусни го!
Можеш да се обзаложиш, защото ще ви намеря.
И двамата знаем какво си шубе, когато си сам.
Пусни го!
По дяволите, не става.
Просто продължавай.
Не се отказвай. - Млъкни, моля те.
Пречиш ми на шибаната концентрация.
Мърфи, излизай!
Ти ми доведи момичето. Веднага!
Млъкни!
Трябва да побързаме, дядка. - Просто ми счупи пръста.
Шугър, сигурен ли си? - Това е единственият начин...
Ега ти жестокия меч!
Трябва да отидем в колата. - Няма да ме изгонят от офиса ми.
Вътре ще бъдем в капан. - Тогава ще излезем с бой.
Моля ви да обмислите... - Това е моят офис.
Всички навън! Веднага!
Хайде, кучко, идвай. - Добър ден.
Къде са, по дяволите? - Не знам.
Какво? Хайде да изчезваме от тук.
Ще заобиколя, за да му отклоня вниманието.
Шугър! - Идвам.
Граната!
Здравей, скъпа.
Помниш ли ме? - Че как ще забравя такъв грозник?
Не е лошо. Нарочно се спираш.
По-добър си в боя, отколкото в чукането.
Падна ми, копеле.
Ега ти мизерията.
Ако не ти харесва подходът ми, ти убий следващия.
Готов.
Голям отворко си.
Мамка му.
Ленъкс!
Ленкъс!
Ленъкс, аз...
Здравей, Фрейзър.
Проктър. - Точно така.
Казах ти, че допускаш грешка.
Намислил ли си нова сделка? - Да, но не с теб.
Знам, че не можеш да видиш помещението,
затова ще опитам да ти го опиша.
Трима от твоите хора лежат на пода мъртви.
Приятелчето ти Ленкъс лежи до краката ти, кръвта му изтича.
Изглежда не на себе си.
Аз съм тук с Ребека и Бъртън. Помниш Бъртън.
И нашият колега Хектор Моралес. Хектор има страхотен нов меч.
Аз му го подарих и то точно по този случай.
А аз, както усещаш, пуша една от най-хубавите ти пури.
Сключил си сделка с дявола, глупав холандец.
Не ми е приятно да ме наричат така.
Ще си платиш за това, Кай. - Накрая всички си плащаме.
Но ти няма да си тук, за да го видиш.
Или за да го чуеш.
Тъпо лайно.
И теб ще прецака, както и мен.
Не, ти сам се прецака, слепецо.
Така и не успях да ти благодаря лично,
за този малък подарък.
Постоянно ми напомня за теб. - Просто го направи.
Изложих се. Аз никога не пропускам.
Извинявайте, че се забавих. - Изобщо не съм се съмнявал в теб.
Нали каза, че ще го убият, докато опитва да ни спаси?
Но не се съмнявах, че ще опита. - Къде е Кери?
Свали пистолета или ще й пръсна главата.
Не. - Направи го. Ще я убия.
Пусни я веднага. - Не се ебавам!
Пусни я. - Пусни пистолета!
Пусни я веднага! - Не се ебавай! Ще я убия!
Не, няма. - Пусни шибания пистолет!
Гордън!
Шугър, помогни ми! - Хайде, свали му жилетката.
Натискай раната.
Тук съм, Гордън. Всичко ще бъде наред.
Ще се оправиш.
Мамка му.
Пали го, идвам.
Няма да оцеля. - Не говори така, ще се оправиш.
Ще те измъкнем от тук. - Мила, няма да се оправя.
Ти не си единственият стрелец в семейството.
Защо го направи? - Дойдох да те прибера, Кери.
Никога не съм спирал да те обичам. Нали го знаеш?
Обичам те. Остани с мен.
Джоб.
Бъди добра, чуваш ли?
Ще ми обясниш ли какво стана днес?
Момчетата са ядосани, че се върнах.
Чувстват се предадени. - Да, това го видях.
Но ти хвана за врата цивилен и започна да го душиш пред куп свидетели.
Съжалявам. - Майната му на съжалението.
И аз не ги харесвам тези, но значка... - Аз съм същият като тях!
Всяка зла, откачена мисъл, която е имал,
съм я имал и аз.
Всяко откачено нещо, което е правил,
съм го правил и аз.
Правил съм неща, от които ще ти се повдигне.
На мен ми се повдига.
Мислиш, че си единственият тук, който е правил гадости?
И аз съм правил... някои неща.
Майната му, Бънкър...
Аз не те познавам.
Но от това, което съм виждал, ти вече не си такъв човек.
Аз винаги ще бъда такъв човек.
Тази униформа не може да изтрие миналото ми.
Правя всичко възможно да се променя.
И дори от време на време
успявам да се убедя, че съм по-добър човек.
Но в момента, в който се сблъскам
с някой от тези шибаняци,
и видя начина, по който ме гледат,
започвам да изпитвам омраза,
и гняв, и не мога да се отърся от тях.
Добре, чуй ме. Чуй ме, погледни ме.
Това, което изпитваш, не е гняв.
Това е срам и вина.
Повярвай ми, всички изпитваме такива чувства. Всички.
И точно тези чувства те правят по-добър от тях.
Ако не ги изпитваше,
тогава вече щях да се притесня.
Можеш ли да ми обещаеш, че случилото се днес
повече никога няма да се повтори?
Не знам.
Добър отговор. Ако беше казал „Да“, щеше да е ясно, че ме лъжеш.
Прибери се. Наспи се хубаво.
Благодаря, сър.
Тъкмо говорих с Щатската полиция. За бога, Гордън Хоупуел е мъртъв?
Какво е станало там, по дяволите? Изглежда като след бомбардировка.
Да, някой ден ще ти разкажа. - Не, не някой ден.
Военна полиция пътува насам. Трябва да имаш точна история.
Те идват да говорят с теб, Брок.
Какви ги говориш? Худ?
Значката и оставката ми са на бюрото.
Шегуваш ли се? Худ!
Къде тръгна?
Не можеш просто да си тръгнеш!
Този път няма да ти ги върна.
Разочарован съм от теб, Кърт.
Но изборът е твой.
Ако ще носиш полицейска униформа, няма да носиш моята.
Кой го е отмъкнал, по дяволите?
Не знам.
Как ще го намерим? - Нямам представа.
Обикновено той отговаря на тези въпроси.
Можеш ли да се свържеш с... - По дяволите, Шугър.
Не знам, мамка му.
Не знам кой, не знам и къде. И не знам как да го намерим.
Мамка му.
Докато не ни се обади, той е сам.
Изглеждаш като нов човек.
Значи времето ти в тази стая
изтече.
Кой си ти? - Казвам се Долтън.
Военен ли си? - Бивш.
Сега вербувам хора като теб. Обучавам ги за елитна част.
Каква част? В кой сектор?
Именно.
Методите ми са нетрадиционни.
Имам много малко време да преценя качествата ти.
Качества за какво? - Да свършиш нужното.
Мисля, че двамата ще свършим много добра работа.
А ако не ме интересува? - Можеш да си вървиш.
Но ако го направиш, ще си останеш като баща си.
Аз нямам нищо общо с него.
Какво стана с брадатите ти приятели?
Мъртви са.
Определено умееш да оцеляваш.
Ти ме заряза да умра, шерифе.
Аз не съм шериф.
Какво искаш, извинение?
Не. И аз бих постъпил така.
Никога не ти е отивало да го играеш шериф.
Така си е.
Еба си!
Превод и субтитри ПЕТЪР ХАРАЛАНОВ
© TRANSLATOR'S HEAVEN MMXV http://subs.sab.bz