Моля ви, спрете.
Какво каза?
Казах да се приближиш.
Какво стана? - Копелето ми отхапа носа!
Отивай.
Здравей, Кай.
Отдавна не сме се срещали.
АНТЪНИ СТАР
ИВАНА МИЛИЧЕВИЧ
УЛРИХ ТОМСЕН
ФРАНКИ ФЕЙСОН ХУН ЛИЙ
РЪС БЛЕКУЕЛ
МАТ СЕРВИТО ТРИЕСТ КЕЛИ ДЪН
РИАН ШЕЙН ЛИЛИ СИМЪНС
ДЖИНО СИГЪРС АФТЪН УИЛЯМСЪН
ЛЕНГЛИ КЪРКУУД
Музика МЕТОДИК ДАУТ Монтаж ЕЙМИ ФЛЕМИНГ
Костюми ПЕЙША ПРУТИ Декори НАТАЛИ УЕЙНМАН
Кинематография КРИСТОФЪР ФАЛУНА
По идея на ДЖ. ТРОПЪР & Д. ШИКЛЪР
БАНШИ III 9. БОГ НЕ ЗНАЕ КАКВО ДА ТЕ ПРАВИ
Сценарий ДЖЕНИФЪР ЕЙМС & СТИВ ТЪРНЪР
Режисура ЛОНИ ПЕРИСТЪР
Здрасти. Сядай, ще ти донеса кафе.
Няма да сядам, само...
Минавам да ти оставя това.
Документите за развода. - Тази сутрин пристигнаха.
Реших, че искаш да ги прегледаш.
Ти прегледа ли ги?
Все още не. - Може би трябва да изчакаме.
Какво искаш да кажеш, Кери? - Не знам, просто...
Знам, че го решихме двамата.
Но аз не съм сигурна. А ти?
Не, не съм. Не съм сигурен.
Забърках голяма каша. - Да, така е.
Слушай, аз...
Имах време да помисля под какво напрежение
и с какъв страх си живяла толкова години,
и сигурно ти е било много трудно.
Но просто трябваше да ми кажеш. - Знам. Съжалявам.
Не искам да съжаляваш. Не искам повече да гледаме назад.
Трябва да гледаме напред.
Лудост ли е да мисля, че можем да започнем отначало?
Ами...
Ако говорим за лудост, ние станахме специалисти в областта.
Знаеш ли какво?
Нека да ги задържа за малко.
И да видим какво ще стане.
Добре. Имам работа.
Единственият начин да изчистиш тази кочина е с граната.
Добре дошъл. - Благодаря.
На юг всичко наред ли е? - Да.
Сигурен ли си?
Е, много им здраве. - Здравей, Джоб.
Здравей. - Всичко наред ли е?
Пентагонът обяви Кемп Дженоа за официално закрита.
Не споменават нищо за нашето приключение.
Това е чудесно. Значи всичко е точно?
Заради теб щяха да ме убият.
Казах ти, че не си готов. Молих те да се откажеш.
Съжалявам. - Това изобщо не ме грее.
С теб имаме дълго минало.
И май трябва да си остане така.
Минало.
Кой те изпрати? Не, аз знам.
Какво ти каза Долтън? - Че с теб е свършено.
Не попита ли защо? След това ще приключи и с теб.
Замисли се. Аз не съм само мишена.
Нещата, които съм вършил за него, ме правят опасен.
След като ме убиеш и ти ще станеш опасен.
Глупости. - Така ли? Сигурен ли си?
Виж, убеди се сам. Виж, че идват за теб.
Ти си дошъл за мен, а те идват за теб.
Не знам какво си вършил за него, но това тук е последната ти задача.
Шефът ти те е отписал, ясно? Отписал те е.
Спри, чуй ме. Знаеш какъв е той, нали?
Знаеш, че ти казвам истината! Замисли се, човече!
Долтън разчиства. Ние сме мъртви. - Говори за себе си.
Почакай, не можеш да ме оставиш тук! Мамка му, изслушай ме.
Ако искаш да оцелееш, трябва да знаеш някои неща, само аз мога да ти ги кажа!
Знаеш, че това е истина.
Мога да ти помогна.
Как се казваш? - Джоб.
Добре, Джоб, стой до мен. Изостанеш ли, оставаш сам.
Фрейзър, какво става? - Ние не говорим често.
Реших да те навестя. - Можеше да ми се обадиш.
Ти също можеше, преди да решиш да ме прецакаш
и племенницата ти да започне да продава на салвадорците.
За какво говориш, по дяволите?
Какво каза?
Нищо. - Добре.
Не ти отива да отричаш, Кай. Ти винаги си бил прям.
Защо не разкараш биячите си и не седнем да обсъдим нещата?
Щеше да е хубаво да стане така. Това е ироничното в нашата работа.
Когато седнем да говорим, така, вече няма за какво да се говори.
Знаел си как ще реагирам на толкова голямо предателство.
По същия начин, както и ти, нали?
Кажи си цената, Фрейзър.
Не става въпрос за пари. - Винаги е въпрос на пари.
Не и този път.
Хектор Моралес винаги е бил едно нищожно лайно.
Но ако ти си на негова страна, това мазно, подло копеле,
може да се превърне в сериозна заплаха.
А аз не мога да го позволя. - Фрейзър, допускаш грешка.
Очаквах повече от теб, Кай.
Трябва да се засрамя.
Можеш да направиш само две неща, Кай.
Да ми се извиниш и да умреш.
Ще ти прережа гърлото като на шибана крава.
Искам да го чуя да крещи. - Отново.
Ставай!
Наведи се!
Худ!
Не може да влизате. - Не ме докосвай.
Всичко е наред, Бънкър. - Извинете.
Отвлякоха чичо ми. Черните бради. - Кои?
Криминален синдикат от Филаделфия. - Мен това какво ме касае?
Те ще го убият.
Не мога да ти помогна. Благодаря, че намина.
Шериф Лотъс.
Шибаният Проктър. Какво ще правим?
Нищо няма да правим. Не ми пука за Проктър.
На мен също, но са отвлекли и бившата ми жена.
Какво общо има тя с Проктър?
Тя се грижеше за майка му.
Майка му е мъртва, Брок. - Знам. Те...
Не е за вярване. - Разправяй ми ти.
Ще изпратя Бънкър и Рейвън, ще се обадим на щатската полиция...
Сигурно отдавна са изчезнали. - Но може и да не са.
Брок, няма да се замесвам. - Чуй ме, Худ!
Рискувах за теб повече от веднъж.
И сега те моля.
Моля те.
Няма ме.
Чуй, не бих те молил, ако имаше друг начин,
но имам нужда от помощ.
Почакай!
Спокойно, ти ги уби всичките. Някои ги уби дори по два пъти.
Ще дойдат други, трябва да вървим. - А аз трябва да дишам.
Как така дори не си се задъхал? Тичаме от пет километра.
Краката ме болят. - Мълчи и дишай.
Чуй ме, Клинт Истууд, ще млъкна,
когато ми отговориш - къде отиваме, мамка му?
Трябва да се махнем от улицата. Тръгвай.
Не отговори на въпроса ми.
Аз имам едно място.
Проверих записите на охраната от централата на Стърлинг сейф.
Няма пробиви в сървъра, няма вкарани вируси отвън.
Затова реших да погледна отвътре.
Те проверяват внимателно всички външни служители.
Това отнема месец. И изведнъж наемат двама общи работници - няма логика.
А след 24 часа са били изтрити.
Допуснали са грешка? - Не, просто късмет.
Файловете са изтрити многократно.
Имало е токов удар, задействал е процедура за копиране.
Това е Шугър Бейтс.
Бивш боксьор, сега барман, лежал е в затвора.
Обир? - Телесна повреда.
Решава проблемите с груба сила, не с умения.
Той е бил шофьорът. А този? - Това е големият въпрос.
Проверих лицето му във всички БД: НСА, ФСБ, Мосад.
Или този тип е напълно невидим за всички камери и сателити,
или е успял да пробие най-сигурните компютърни мрежи в света.
Значи е хакер? - Ако съм прав, той е хакерът.
ЦРУ се опитва да залови този тип от години.
Дечурлигата в Интернет го наричат Джоб.
Но никой не знае кой е наистина.
Откри ли го?
През последните 12 часа има увеличена активност
на мобилни телефони с код 215.
Филаделфия. - Всичките в южната част на града.
В района има много сгради, но само една изоставена гимназия.
Адрес? - Ул. „Боуд Крийк“ №57.
Добре.
Слушай, Джоб... - Това беше за последно.
Най-накрая се задъха.
Боже, ранен си. Това е кресло „Боуман“.
Знаеш ли как се чисти кръв от плюш? - Моля те, затвори си устата.
Чакай тук.
Ако Долтън знаеше за това място, не мислиш ли, че и ти щеше да знаеш?
Откога работиш за него?
Твърде дълго. Ти откъде го познаваш? - Притежавам уникални умения.
Случва се рядко, но се заблудих и му предложих услугите си,
мислех, че е истински.
А не е ли? - Никога не са.
Вече работя само с престъпници. С тях нещата поне са прости.
А твоята история каква е?
Нека да позная.
Бил си на дъното, а Долтън ти е казал, че може да ти даде бъдеще.
Умее да обърква хората. Случва се и на най-добрите.
Каза, че можеш да ме отървеш от него. Как?
Не може да ни убие, ако не може да ни намери.
Мен може да ме намери. - Може да се опита.
Той има достъп до сателити и бази данни,
и софтуер, който може да открие почти всеки.
Според теб кой е написал софтуера?
Когато приключа с това, ще бъдеш като призрак.
Да започнем с името ти.
Шерифско управление! Пусни оръжието!
Емили, добре ли си? Ако си я докоснал, мъртъв си.
А ти ще станеш на решето. - Да, също като теб.
Никой няма да стреля. - Ето един разумен човек.
Кой сте вие? - Шериф Лукас Худ.
Шериф.
Добре, шериф Худ, имате ли някаква идея?
Дошли сме само за жената.
А г-н Проктър?
Това, което става между вас, си е ваша работа.
Това звучи твърде добре, за да е истина.
Разбрахме ли се?
Пусни момичето.
Чакай, какви ги говорите? Не можете да го направите!
Няма да си тръгна, те ще го убият! - Разкарай се от тук!
Хайде, Емили, да тръгваме.
Мамка му.
Проследили ли сте ни? - Къде е чичо ми?
Вътре ли го зарязахте? Какво правите, мамка му?
Ленъкс ми каза, че подготвяш племенницата си за твоя наследница.
Ще видим как ще се справи.
Ще се моля за душата ти, Кай.
Но мисля, че вече дори Бог не знае какво да те прави.
Почивай в мир, стари приятелю.
Заключи вратата.
Това ще ми хареса.
На мен също.
Бъртън!
Чичо!
Те щяха да ме запалят.
След смъртта на майка ми
мислех, че чувствам божията благодат.
Мислех, че ме вика при себе си.
Но не беше Бог.
Това беше скръбта. Празнота.
„Отмъщението е Мое, и Аз ще отплатя,
кога им се разклати ногата;
защото денят на загинването им е близък,
скоро ще настъпи приготвеното за тях.“
Съжалявам, майко.
Не мърдайте!
Спри. - Трябва да говоря с шерифа.
Ще говориш с него. - Не разбирате.
Той ме познава. - Как се казваш?
Дейва Хоупуел. - Ти си детето на кмета?
Г-це Хоупуел, спрете.
Г-це Хоупуел, арестувана сте. Имате право да мълчите.
Всичко, което кажете, може да бъде използвано срещу вас.
За тези неща се иска време. - Да.
Мога да се контролирам.
Дали? - През повечето време.
Какво става, мамка му? - Джаспър, Брайс.
За бога, Бънкър. Ти си проклето прасе?
Помощник-шериф от Банши. - Трябва да те наръгам в сърцето.
Свободата на словото е разрешена, но заплахата на полицай е престъпление.
Както и подпалването на еврейски храмове, но това не те спираше.
Калвин още ли движи нещата? - Много ясно.
Но ако мислиш, че той ще те спаси, те очаква изненада.
Калвин трябваше да те убие, когато имаше възможност.
Кажи на брат ми, че ще се видим съвсем скоро.
Благодаря, момчета.
Полковник, нали? - Бил ли си в армията?
Не, гледам много филми. Какво ще пиеш? - „Мейкър'с марк“, чисто.
От толкова време съм в Банши, а никога не съм бил тук.
Няма кой знае какво за гледане, но поне покривът не тече.
Онзи ден се случи нещо много откачено.
Така ли?
Четирима идиота решиха да откраднат голяма част от парите ми.
Нима?
Но не това е откаченото.
Те са си мислели, че може да им се размине.
Виж, в тази ситуация можеш само да загубиш.
Аз никога не губя.
Проклятие!
Благодаря за питието.
Да ти го начукам.
Джоб.
Кой си ти, мамка му?
Казвам се Лио. Сигурно си ме чувал. - Не се ласкай.
Аз определено съм чувал за теб. Затова удвоих дозата.
Това е много важен момент за мен.
Трябва да се върнеш за него. - Не трябва.
Тогава аз ще се върна. - Няма да се връщаш. Чуй ме.
Тази вечер за малко да умреш. Щяха да те убият заради него.
Пусни ме!
Отвори си очите! Чукаш се с шибан психопат.
Ще го оставиш да умре, защото ревнуваш? Майната ти, Брок. Страхливец!
Няма нужда да ми благодариш, че ти спасих живота.
Сър.
Къде е тя?
Само трябва да се подпишете и можете да я приберете вкъщи.
Няма да я прибирам. - Какво?
Не и тази вечер.
Съжалявам, Дейва. Не знам какво друго да направя.
Татко.
Слава богу. Мислех, че си мъртъв.
Ще те закарам в болницата. - Няма да ходя в никаква болница.
Допуснах грешка. Не трябваше да се стига дотук.
За какво говориш? - Повече няма да се виждаме.
Не те разбирам. - Благодаря, че помогна на майка ми.
Ще бъдеш компенсирана за времето и неприятностите.
Не го прави, Кай. Знам, че опитваш да ме предпазиш,
но аз не се страхувам от тях, когато съм с теб.
Сбогом.
Не от тях трябва да се страхуваш.
Може да ти прозвучи невероятно, но баща ти го прави заради теб.
Той не ми е баща.
Г-ца Хоупуел е задържана за притежание. - Дай ми ключовете.
Сър, кметът Хоупуел поиска тя да остане тук за през нощта.
Не ми пука какво иска.
Имаш ли някакви вещи? Ще те закарам вкъщи.
Извинявай, че те будя, но не можах да се въздържа.
Трябва да призная, че съм най-големия ти фен.
Копеле, ако искаш автограф, трябваше само да кажеш.
Може би по-късно.
Пести си силите. Ще ти трябват.
Странно е как се подреждат нещата, не мислиш ли?
Едно ми е любопитно.
Кога взехте решението да откраднете парите ми -
преди или след като разтвори краката си за мен?
Наистина ли мислиш, че бих се чукала с теб, ако не трябваше?
Кажи ми името на четвъртия и ще страдаш възможно най-малко.
Не.
Кажи ми името му!
По един или друг начин ще открия човека, когото пазиш.
Въпросът е колко от теб ще е останало, докато го намеря?
Какви ги вършиш? Нямаше право да я караш вкъщи.
Чуй ме добре. Стой далеч от дъщеря ми!
5,56 мм, натовски патрони.
Къде е Ана?
Какво? - Къде е съпругата ти?
За бога, какво си направил този път?
Превод и субтитри ПЕТЪР ХАРАЛАНОВ
© TRANSLATOR'S HEAVEN MMXV http://subs.sab.bz