АНТЪНИ СТАР ИВАНА МИЛИЧЕВИЧ
УЛРИХ ТОМСЕН
ФРАНКИ ФЕЙСОН ХУН ЛИЙ
РЪС БЛЕКУЕЛ МАТ СЕРВИТО
ТРИЕСТ КЕЛИ ДЪН РИАН ШЕЙН
ЛИЛИ СИМЪНС
ДЖИНО СИГЪРС
АФТЪН УИЛЯМСЪН
ЛЕНГЛИ КЪРКУУД
Музика МЕТОДИК ДАУТ Монтаж ЕЙМИ ФЛЕМИНГ
Костюми ПЕЙША ПРУТИ Декори НАТАЛИ УЕЙНМАН
Оператор КРИСТОФЪР ФАЛУНА
По идея на ДЖ. ТРОПЪР & Д. ШИКЛЪР
БАНШИ III 2. ЗМИИ И ПРОЧИЕ
Сценарий ХЕЙЛИ ГРОС
Режисьор ЛОНИ ПЕРИСТИЪР
Къде се губиш? Разказа ми се играта. - Извинявай, започвам.
Сега ще донеса безалкохолните.
Наслаждаваш ли се? - Имам място на първи ред.
Какво правиш?
До после.
Кога ще престанем да идваме по отделно на работа?
Когато заживеем заедно.
Ясно. - Не искам да те притискам.
Няма проблем, може да ме притискаш по малко.
Нима? - Да, но само по малко.
Мога ли да ви помогна? - Казвам се Кърт Бънкър, сър.
Кандидатствам за свободното място. - Сериозно?
Знам, че външният ми вид не е много подходящ,
но връзките ми с движението приключиха отдавна.
За съжаление, премахването на татуировките иска повече време.
Работил си в участъка в Маями Дейд. Далеч сме от Флорида.
Роден съм в Банши. Разграничих се от старите си приятели.
Тогава защо си се върнал? - Време е да се прибера вкъщи.
А какво мислят бившите ти дружки?
Това не ме интересува особено.
Съжалявам, Бънкър, мястото е заето.
Задръжте молбата. Благодаря за отделеното време.
Тоя наистина ли си вярва? - Донякъде ми хареса.
Г-н Кейдж. - Г-н Проктър.
Как си, Кай? - Добре. Благодаря, че дойде.
Не бих отказал на стар приятел. Кое е това красиво девойче?
Племенницата ми, Ребека Боуман. Въвеждам я в семейните дела.
Измъкнал я е от училище.
Мартин, затваряй си устата. Дръж се почтително.
Извинявай, Кай. Е, за какво искаш да говорим?
Трябва да преговорим условията, друже. - Кои условия?
Фабриката ми не работи 3 седмици, и ти вече доставяш във Филаделфия.
Разбирам, видял си възможност.
Но аз отново съм в играта, нещата се връщат постарому.
Аз не се бъркам в Охайо, а ти в Пенсилвания.
Търсеха стока и дойдоха при мен. Това е просто бизнес.
Прецака се, Проктър, приеми го. - Какво каза?
Чичо ти може да е голям в Банши, но за света той е просто един дебил.
Мартин, затваряй си устата. - Спокойно, тате.
Да, едно време си бил много страшен, но сега май не изглежда така, а?
Ребека, не!
Довърши това, което започна.
Не, не.
Говорих със Спърлинг, Проктър ще се съгласи за притежание
на оръжие, срещу излежаното време. - Ще се договорим.
Какво? - Кажи на Спърлинг, че...
Чух какво каза. - Тогава защо още говорим?
Имаме шанс да го затворим, а ти ще се скатаеш.
Приключих с обречените каузи.
Още ли си на хапчета? - Не, чист съм.
Вече мога да се насладя трезвен на всеки един момент.
А сега, ако ме извиниш, имам кметски задължения.
Какво точно включва това?
Ще ти кажа, щом разбера. Благодаря.
Караш ни да оберем военна база
и ще трябва да се крием от лудите рамбовци.
Войниците пазят парите. Защо са му наемници на полковника?
Защото не пазят държавни пари.
Не всичко е розово при тях. Според официалните данни са 9 млн.
А според неофициалните? - Почти 15 милиона.
Някой подправя данните. - Не просто някой.
Полковник Дъглас Стоу. Завършил е първи в Анаполис.
Воювал е в Бейрут, Панама и Хаити. След това малко е полудувал.
Говорим за поредица тайни операции в Ирак и Афганистан.
Тоя не е обикновен злобар,
него го изпращат да избива другите злобари.
Но, от друга страна, когато откраднеш от крадец...
той няма да викне ченгетата.
Ченгетата не нападат с хеликоптери „Апач“.
Не си добре дошъл тук.
Кай.
Трябва да говоря с майка си. - Не беше нужно да идваш.
Имаш треска.
Просто лека настинка.
Пийни малко вода.
Как можа да го допуснеш? - Извиках доктора, даде й лекарство.
Трябва да бъде откарана в болница. - Той ще дойде отново утре.
Ще попитаме него. - Това не е достатъчно.
Остави я!
Махни се от пътя ми.
Ние можем да се грижим за нея.
Майка ви страда от напреднал рак на панкреаса.
Колко време й остава, докторе? - Месец, може би и по-малко.
Сега ще те пусна. Можеш ли да стоиш на крака?
Майка ви умира, г-н Проктър.
По-добре е да помислите как можете да я облекчите.
Здрасти. - Хей, добре ли си?
Преди да ми отговориш...
Недей.
Спри.
Спри!
Не мога да продължавам с това.
Може ли да получа обяснение? - Има ли значение?
Съпругът ти? Някой друг? - Нямам време за друг.
Нямам време дори за това. - Тогава какъв е проблемът?
Децата ми. Майка им трябва да си бъде вкъщи,
а не да се измъква през нощта, за да се чука.
Не е заради децата, а заради теб. - Не го прави.
Това е илюзия, това е нищо.
Прекарахме си страхотно, но аз трябва да се върна в реалността.
Пази се.
Добре.
Наистина си падаш по военни.
Какво правиш тук? - И аз щях да те попитам същото.
Не е твоя работа кого чукам. - Това пречи на работата.
А това, че чукаш колежката си, отразява ли се на работата?
Така не можем да оберем целта. - Приключих с него. Така става ли?
Трябва ли да се тревожа? - Казах ти, че ще бъда готова.
Не говоря за работата.
Трябва да се прибирам.
Спри стрелбата!
Любимата игра на Хитлер е била стражари и апаши.
Наричал е руснаците червени, вдъхновявал се е от прочистването
на Навахо от белите.
Проктър закла нашия вожд,
продължава да взима това, което се полага на нас изначало.
Вихо, Сонга.
Приберете Проктър и момичето. Докарайте ги тук.
Аз трябва да докарам Проктър. - Не сега.
Имам други планове за теб. - Чейтън.
Никой не ме взима насериозно, защото съм твой брат.
Трябва да се докажа. - Трябва да бъдеш търпелив.
Трябва да подпишеш молбата, преди да я внеса в съда.
Влез. - Включих и „бъдещи простъпки“.
Дори да получи акт за паркиране, можем да се откажем от споразумението.
Да ти сипя ли едно? - Няма нужда.
Както искаш. - Новият апартамент ми харесва.
Не си много добра лъжкиня, като за адвокат.
Поне се опитвам.
Оправи стаите на децата, окачи картини.
Сготви нещо в кухнята, та да замирише на дом.
Ти готвиш ли? - Слабо.
Защо не поостанеш, да ме научиш?
Знам, че преживяваш труден период, но трябва да се вземеш в ръце.
Прекалих. - Нима?
Алисън, можеш да поостанеш.
Уважавам те твърде много, за да гледам как се излагаш.
Нола.
Знаех, че си старомоден, обаче това е прекалено.
Радвам се, че ти харесва. - Радвам се, че си вярваш.
Чудех се дали ще се върнеш. - И аз се чудех същото.
Тъкмо реша, че съм се измъкнала... - Това е твоят дом.
Твоят дом, не моят! - Ти си жена от Кинахо.
Страшна полза имах от това, че израснах тук.
Знам, че си страдала много... - Така си мислиш.
Нола. - Остави ме да умра.
Вече говорихме за това в Ню Орлиънс. Може ли да не го правим отново?
„Ти вече си мъртва.“ Много съжалявам за брат ти.
Ти презираше Алекс. - Съжалявах го.
Той беше забравил кой е, но ние ще отмъстим убийството му.
Като изпратиш двама биячи у Проктър? - Те ще се справят.
Мъртъв е, защото подцени Проктър. - Моите уважения, но аз не съм Алекс!
Не, не си.
Алекс никога не те е харесвал. Мислеше, че вредиш на племето.
Аз съм племето.
Това не ме интересува.
Нола. Не ми се пречкай.
Той беше мой брат, Чейтън. - И ще получиш своето отмъщение.
Когато ти кажеш? - Да.
Не.
Под базата има тунел за отоплението. Направо е като ВИП вход за нас.
Вътре сме. - Внимавайте какво правите.
Сещате се, змии и прочие.
След теб. - Също като едно време.
Какво знаем за трезора? - Според твоето описание,
трябва да е JT-3000, произведен по поръчка във Вирджиния.
С колко ключалки? - Две. Механична и цифрова.
Ако преминем криптирането, трябва да премина 15 см стомана.
За да изключа механизма. - Джоб ще се справи с криптирането.
Променя се през 12 минути. - Ще трябва да сме бързи.
И под „нас“ разбираш аз. - Да.
Искал сте да ме видите? - Седни.
Моят взвод водеше тайните операции в Афганистан.
Тайни доставки - мръсната работа. Една нощ попаднахме под обсада.
Не просто двама партизани с пищови,
бяха десетки, въоръжени до зъбите.
Някой ни беше изпял.
Поисках въздушно подкрепление, но то не дойде.
Президентът беше наредил изтегляне на някои от частите.
Само аз и Мърфи се измъкнахме.
Седем добри бойци бяха оставени да умрат, заради политиката.
Затова вярвам само на своите.
Това беше намерено под паркета, под твоята койка.
Не е мое.
Ти си идиот, Хадък.
Аз щях да те направя богат, а ти се отказа заради колко?
30 хиляди? - Кълна се, че...
Казах ли да се изправиш?
Вкарай го в ареста.
Изглежда твърде лесно. - Може би Стоу не знае за тунела.
Знае.
Пред нас има врата от стомана.
Колко дебела? - Около 30 сантиметра.
Да я взривим? - Те това е приказка.
Чакай. Ако стените не са укрепени,
ще срутите цялото подземие.
А ти какво предлагаш? - Атакувай пантите, както навремето.
Все едно има друг начин.
Проверка. Всички помещения са наред.
Намери Проктър.
Умирам от глад.
В хладилника има баница с месо. - Телешко или пуешко?
Вече не ям червено месо. И ти трябва да спреш.
Някой друг път. Знаеш ли какво?
Аз ще приготвя нещо за ядене.
Ще направя сандвичи. Имаш ли някакви сухи колбаси?
Брок, къде се намираш? Приемам.
Ще се обади на някой друг. - На работа съм, дай ми я.
Хайде, дай ми я. Не се шегувам, Ем.
По дяволите!
Аз съм Брок. Казвай, Алма. - Съобщиха за безредици у Проктър.
Има и жертви. - Прието. Тръгвам.
Работата е на първо място, а? Също като едно време.
Ем.
Какво искаш от мен?
Искам да си вървиш. - Знаеш ли какво? Дадено.
Имам нужда от снимки на всичко. Кажи й тоя път да са на фокус.
Чувам те, Джоб. - Знам.
Почакай малко. Худ. - Обажда се Брок.
Имаме жертви в басейна на Проктър. Индианци.
Май са нападнали племенницата му.
Идвам. Трябва да вървя. - Къде тръгна, мамка му?
На работа съм. Ана ще довърши.
Тая дивотия с шерифството започва да пречи на истинската ти работа.
Чуваш ли ме? - Твърде ясно.
Добре ли си?
Брок, остави ни за малко.
Шерифе. - Започна с убийството на Лонгшадоу.
Ти знаеш най-добре, шерифе. - Чейтън няма да се откаже от теб.
Това е лошо за Чейтън, както и за всеки друг.
Чуй ме добре. Ако искате, можете да се избиете.
Само приключвайте по-скоро, мамка му.
Тези отрепки нападнаха дома ми. Свърши си работата, шерифе.
Рейвън, ела за малко.
Ти познаваш резервата. Откъде да започнем?
Не можем да влизаме там. - Можем. Аз влизам постоянно.
Това ли е? - „Желязното куче“.
Много индианци се събират тук. Евтино пиене, спокойно е.
Ще я видим тая работа.
Може ли да пием по едно? - Да, на пет км от тук.
Здрасти, Сю. - Не идвай с тая униформа тук.
Тогава ми кажи къде е Чейтън. - Разкарай се от тук.
Много хора ще пострадат. Наши хора.
Знам само, че са в гората.
Къде, по-точно?
Вървете си. - Рейвън.
Какво би казал баща ти за това, че се подчиняваш на бял шеф?
Мръдни се, Спач. - Или какво?
Сигурен ли си, че го искаш?
Твоята значка
пет пари не струва тук.
Значката е последната ти грижа.
В смисъл?
Сядай, мамка му.
Защо не престанете да си ги мерите?
Радвам се да те видя, Ейми. - Какви ги вършиш, Били?
Болногледачката пристигна.
Г-н Проктър. - Г-жа Лотъс.
Благодаря, че дойдохте бързо. Много ви препоръчват.
Наричайте ме Емили. - Добре, Емили.
Чувствайте се като у дома си. Ако ви трябва нещо, само кажете.
Нека първо да се запозная с майка ви.
Това е майка ми Лиа, а това е Ребека, племенницата ми.
Приятно ми е да се запознаем. - Тя ще ни помага да се грижим за теб.
Какво ти се е случило? - Нараних се.
Намаза ли с нещо раната? - Не.
Вземи. С това няма да останат белези.
Имаш страхотна кожа. - Благодаря.
Ще ви заведа до стаята ви.
Ноти и Спач си го просеха. - Ти си си го просел.
Не може да идваш в униформа. - Той дойде с мен.
Не говоря на теб. - Търсим Чейтън Литълстъоун.
Сериозно? - Всички сме на една страна.
Ако Яз разбере, че си тук... - Чакай, чакай. Кой е Яз?
Карл Язи, шеф на полицията. - Трябва да се запознаем.
По-добре се качи в колата и си върви, ако знаеш кое е добре за теб.
Приличам ли ти на човек, който знае кое е добре за него?
Шефе.
Май си се загубил, момче. Това е полицията на Кинахо.
А това кой е? - Шериф Лукас Худ.
Вие хванахте дебелака, който уби момичето.
Изненадан съм, че го знаете, предвид, че не си мръднахте пръста.
Беше се случило на ваша земя. Аз си стоя от нашата страна.
Клейтън и Червенокостите откраднаха един камион от „Кемп Дженоа“.
Пълен с десетина кашона калашници и МК-4.
Какво? Кога? - Това е проблем на военните.
Не и ако се озоват в Банши.
Съжалявам, но не знам къде е.
Обаче ще се оглеждаме за него.
Ще се оглеждате? Това не ви влиза в работата, а?
Да си вървим. - Още нещо, шерифе.
Наричам ви шериф от любезност, но тук нямате никакви правомощия.
При следващата подобна каскада, Индианското бюро ще ви разкатае.
Гледайте си вашата кочина, ние ще си гледаме нашата.
Били. Това се отнася и за теб.
Значи Яз е подкупен? - Не.
За това се изискват действия. Язи се предаде много отдавна.
Племенният съвет и Червенокостите - всеки го юрка както си иска.
А момичето? - Ейми? Тя е сериозна.
Просто иска да промени нещата.
Не те харесва особено. - Мисли, че съм я изоставил.
И е права. Но аз трябва да измъкна семейството си.
Имаш ли деца? - Да, две момиченца.
Рейчъл и Ким. А ти?
Не. Нямам деца.
Джени. - Кмете.
В дневната или в спалнята?
Мисля, че... много съм изморен.
Обаче аз мога да те събудя. - Не, Джени...
Виж, не трябваше да те викам.
Това е за разкарването.
Искаш ли да се видим утре?
Не, мисля, че това е краят за нас.
Е, ако си промениш решението, знаеш къде да ме намериш.
Кухнята приключи, хора. - Няма нищо, вече ядохме.
Не очаквах да доведеш приятели, за да видят как ще те повторя.
Много си устата, кучко. - Често го чувам.
Тази вече ще ти я затворя.
Слушай, имах тежък ден, и нямам никакво настроение.
Ако си дошъл да се биеш, стига си мрънкал, и да за почваме.
Какво става? - Чупка, Покахонтас.
По принцип бих се чупила, обаче тормозиш единственият човек,
който може да ми сервира пай, а това е проблем за мен.
Имаш три секунди да изнесеш готиния си задник от тук...
Не говори за задника ми.
Е, как е паят?
Имаш го.
Ти си сестрата на Лонгшадоу. - Нола.
А ти си дъщерята на мафиота. - Кери. Съболезнования за брат ти.
Съболезнования за живота ти.
Готини пистолети. Глок? - Модифицирани 17С.
1200 изстрела в минута, в автоматичен режим.
Аз повече си падам по „Спрингфийлд“.
Въпрос на вкус.
Страхотен пай. Тук ли го правят?
Би трябвало да знам, но не знам.
Обаче знам къде е уискито.
За греховете на родителите. - Амин.
Мислех да се помотаем заедно.
Не трябва да идваш тук.
Нямаш ли часове? - Да.
Добре, тогава след училище?
Мога да дойда до участъка... Не искаш ли да ме опознаеш?
Тогава защо не искаш? - Виж, знам, че това те обърква,
но Гордън те е отгледал, обича те, той е твой баща.
А ти какъв си?
Каза, че си останал заради мен. - За да се уверя, че си добре.
Но не съм.
Мамка му!
Превод и субтитри ПЕТЪР ХАРАЛАНОВ
© TRANSLATOR'S HEAVEN MMXV http://subs.sab.bz