Какво става, Хондо?
Нямате нищо срещу мен.
Убил си полицай. - Предполага се.
След това си се хвалил с това. - Тогава ме арестувай, скъпа.
Не можете да ме свържете с вашия черен приятел.
Опитайте се да го докажете. - Не. Ти си убил нашия приятел.
Няма да те арестуваме. - Какви ги говориш?
Прав си, не можем да го докажем.
Вие сте проклетите ченгета. Арестувайте ме.
Да виждаш значки?
Ти си шибаният шериф!
Предполага се.
АНТЪНИ СТАР
ИВАНА МИЛИЧЕВИЧ
УЛРИХ ТОМСЕН
ФРАНКИ ФЕЙСОН ХУН ЛИЙ
РЪС БЛЕКУЕЛ
МАТ СЕРВИТО
ТРИЕСТ КЕЛИ ДЪН
РИАН ШЕЙН ЛИЛИ СИМЪНС
ДЖИНО СИГЪРС АФТЪН УИЛЯМСЪН
ЛЕНГЛИ КЪРКУУД
Музика МЕТОДИК ДАУТ
Монтаж ДОН АРЪН
Костюми ПЕЙША ПРУТИ
Декори НАТАЛИ УЕЙНМАН
Оператор КРИСТОФЪР ФАЛУНА
По идея на ДЖ. ТРОПЪР & Д. ШИКЛЪР
БАНШИ III 1. ОГНЕНО ИЗПИТАНИЕ
Сценарий ДЖОНАТАН ТРОПЪР
Режисьор ЛОНИ ПЕРИСТИЪР
Къде отиде?
В какъв смисъл? - Сякаш...
Дори не можеш да ме погледнеш.
Няма такова нещо.
Може би трябва да обмислиш да си намериш нова квартира.
Има си някакъв старомоден чар.
Не.
Но наемът няма конкуренция.
Знам, че нямаме сериозна връзка и го приемам.
Трябва да отивам на работа.
Можеш да си наемеш чистачка.
Не обичам да ми се пипат нещата. - Нещата ти?
Това не са твоите неща. - Време е да ставаме.
Това са вехториите на Шугър. - Добре, а ти живееш в каравана.
Просто ми се струва, че имаш нужда от приятел.
Ние просто правим секс в мотел.
Знаеш ли, майната му.
Ела насам.
Страхотен секс.
Винаги може и по-добре.
Кери, подранила си. - Не можах да спя.
Вземи задните пет маси. - Дадено.
За кого са яйцата по флорентински?
Искаш ли яйца? - Не, благодаря.
Чуваш ли го? - Кое?
Тихо е.
Джоб ли ти липсва? - Не.
Просто отбелязвам колко е тихо и приятно,
откакто се върна от Ню Йорк миналия месец.
Някакъв проблем с тишината ли имаш?
Точно обратното. Ще ми липсва, когато си отиде.
Да?
Относно въпроса, който обсъждахме. Трябва да дойдеш в мазето.
Сега ли? - Да.
Готов ли е да говори?
Май двамата сте си изкарали страхотно.
Стилът на разпит на Бъртън е суров, но дава много точни резултати.
Раните ти ще заздравеят, ако оживееш достатъчно дълго.
Разбираш ли ме? Добре.
Джим Кейдж доставя ли „Екс“ във Филаделфия?
Да. - И продава ексклузивно на Фрейзър?
Подбива ти цените. Държи целия район.
Благодаря за съдействието.
Чакай!
Моля те, помогни ми.
Не си падам по това.
Не се приближавай до мен!
Пресни плодове и овесения ядки. И омлет без жълтъци.
Кери, как си? Как са децата?
Всичко е отлично. Благодаря.
Възхищавам й се. Сигурно никак не й е лесно.
Добре ли си? - Да.
Г-н Проктър. - Шерифе, помощник.
Да ме обвиниш в притежание на оръжие. Само толкова ли можеш?
Загрявам, докато те обвиня в убийството на Лонгшадоу.
Но благодарение на теб имам желязно алиби, нали?
Беше ме арестувал. - Със сигурност пак ще се издъниш.
Успеваемостта ти не ме тревожи особено.
Пак ще се видим, Кай.
Все очаквам да видя Емет на този стол.
Аз също.
Добро утро. - Рейвън.
Знам, че трудно ще ме приемете на неговото място.
Доста трудно. - Разбирам го.
Аз просто отговорих на обявата. - Извинявай, знам, че ти е трудно.
Така ще измъкна семейството си от резервата.
След шест години в службата в резервата,
наистина се радвам да работя в истинско управление.
„Истинско“? Добре казано.
Худ, може ли за момент? - Да. Какво има?
Досието на Хондо.
Патологът каза, че няма да правят балистична експертиза.
Въпрос на приоритети, предполагам.
Обходих и района, никой не е видял нищо.
Като цяло, общото становище е,
че трима анонимни стрелци са направили услуга на света,
и никой няма да страда за нациста с куп предишни присъди.
Така че... - Мен ме устройва.
Добре.
Нещо друго?
Това изобщо вълнува ли те?
Екзекутирахме човек, Худ. - Той уби един от нас.
Разбирам го.
Правил ли си го и преди?
Какво, да убия човек?
Не, да го екзекутираш. - Брок.
Всичко ще бъде наред. Хайде. - Само да не ни става навик, нали?
Татко знае ли, че се виждаме така?
Защо му е да знае?
Нали не мислиш, че ще се присъедини към нас?
Мисля си, че би се заинтересувал какво е станало със сина му.
Да си го кажем честно, Кай.
Ти се превърна точно в това, от което той се страхуваше.
Как е внучка ми?
Добре е.
Огнените изпитания са свещена индианска традиция,
с която се доказва истинският водач. Но времената се промениха
и ние трябва да се променим с тях.
Грешиш.
Шерифско управление. - Били.
Първо трябва да натиснеш бутона за входящо обаждане.
Да, благодаря. - Време и рутина, синко.
Бутона.
Шерифско управление. Шериф Лотъс е извън стаята, мога ли да ви помогна?
В момента виждате ли го? Вратите заключени ли са?
Бихте ли проверила? Дайте ми адреса.
Записах. Идваме.
Имаме сигнал за маниак. Според жената се крие в храстите в задния двор.
Адресът „Окланд лейн“ №63 ли е? - Да, откъде знаеш?
Време и рутина, синко.
Аз ще го поема.
Трябва да отидем двамата. - Искам да останеш тук.
Да държиш фронта, ясно?
Времената не са се променили.
Бледоликите все още ни ограбват и насилват, както преди 500 години.
Какво точно мислите да празнуваме? - Ти напусна, Чейтън. Сега аз водя.
Разбирам. - Дали?
Не искам да се бия с теб. - И аз не искам да се бия с теб.
Но ние го правим така, освен ако не виждаш друг начин.
Можеш да се оттеглиш. - Ти би ли го направил?
Стига ли ти? - Да.
Приключихме ли? - Да.
Всички ние сме тук, за да се бием във война, която няма да спечелим,
защото нашите хора са я загубили преди векове.
Никога няма да си върнем родината.
Но аз се върнах, защото предпочитам да умра в бой,
отколкото да живея като роб на собствената ни земя.
Време е и ние да вземем нещо.
Пак те дебнат, а?
Трябва да престанеш с това. Разбираш ли?
Ами, ако бях излязъл, и Били Рейвън беше дошъл?
Какъв е тоя Били Рейвън?
Нов помощник.
Горкият Емет. - Трябва да се връщам.
Изпий поне едно с мен.
Ем, на работа съм. - Постоянно, затова и се разведохме.
Не. Разведохме се, защото се чукаше с Елиът Грейнджър.
Чуках се с Елиът Грейнджър, защото все те нямаше.
Вечният спор за кокошката и яйцето.
Просто поседи с мен.
Моля те.
Понякога ми става самотно.
Може би не трябва да пиеш сама по нощите.
Готово.
За нас.
Аха.
Как са нещата, работата как е? - Не искам празни приказки.
Стига, спри. Престани.
Просто исках да се уверя, че си добре.
Помогни ми да ми стане добре.
Чукай ме.
Силно.
Болеше ли?
Първоначално, като започне да боде, боли много,
но след това сякаш просто свикваш.
Същото като с живота ми.
Баща ти намери ли си жилище? - Едно скапано апартаментче под наем.
Доста е депресиращо.
Той и майка ти говорят ли си? - Понякога.
Ненормална история. - Сигурно са откачили от татуировката.
Занимават се с техните глупости и дори не ми обръщат внимание.
Знам откъде да вземем готина трева за 50 кинта.
Имаш ли 50 кинта? - Никакви.
Кога ли си имал? - Духай.
Имам една идея.
Майчице.
Като „Детмаг“ за наркомани.
Добре, хайде. Хора, хайде.
Късно пазаруване?
Вие двамата се прибирайте веднага.
Това е последно предупреждение. - Шегува ли се?
Просто си вървете.
Сигурна ли си? - Добре съм, тръгвайте.
Оставете нещата.
Сега обирджийка ли ще ставаш?
Един дребен съвет.
По-трудно е, отколкото мислиш.
Първата ти грешка е бройката на хората.
Всеки допълнителен увеличава риска, взела си трима при работа за един.
Не е много добро начало.
Ела с мен.
Виждаш ли аларма на вратата или прозореца?
Не? Тогава как дойдох толкова бързо?
Виждаш ли тази бяла кутийка? Това е звуков датчик.
Счупеното стъкло задейства алармата, след десет секунди вече пътувам.
Единственият шанс е да срежеш стъклото.
Значи това е джакпотът, а?
Колко намери? - 37 долара.
На касата също има аларма.
По-добре да я вземеш цялата и да я отвориш след това.
Макар че, ако са оставили някакви пари, в брой, през нощта,
ще бъдат в сейфа, който е заварен за пода.
Така че, ако не знаеш как да отвориш сейфа...
Не знаеш?
Тук няма нищо, което да си струва да бъдеш арестувана.
Освен ако не си целяла това. - Мислиш, че исках да ме хванат?
Това е нещо като семейна черта.
Малко прибързваш с бащинските шеги, не мислиш ли?
Нямаше как да знам, докато не опитам.
За твое здраве.
Не знам ти как я караш, но...
Аз току-що правих секс с бившата си жена. Отново.
Знам, знам.
Знам и какво би казал ти, но ти никога не си се развеждал...
Виж, исках да ти кажа...
Ние се погрижихме за Хондо.
Накарахме го да си плати за стореното.
Не вярвам горе да сте на едно и също място,
но ако случайно го срещнеш - ние бяхме.
Сигурно ще ми цитираш библията, как възмездието е само на Бог,
но понякога не можем да чакаме Бог да оправи света,
защото, докато го чакаме, светът съвсем се сговнясва.
А когато човек като Худ води парада,
Бог трябва да бъде доста по-бърз,
ако иска да не изостава. Може да ме цитираш.
Липсваш ми.
Наздраве.
Какво правиш тук?
Отбих се да видя децата, те бяха сами, и реших да остана и да вечерям с тях.
Къде е Дейва? - Легна си преди часове, минава полунощ.
Трябваше да работя до късно. - Нещо не ми се вярва.
Много самотни майки трябва да работят на две места.
Това трябва да спре! - Хайде да не го правим.
Ползата от развода е да не се караме.
Нима не осъзнаваш, че рискуваш благополучието на децата си?
Какво ти става? Да не си пристрастена?
Ти ще знаеш най-добре.
Съжалявам.
Значи с мама сте били заедно?
Да. - Но вече не сте?
Не. - Защо я заряза?
Все пак е била бременна. Трябвало е да те потърси.
Трябвало е да ти каже. - Не. Вината не беше нейна.
Нямаше как да се свърже с мен,
без да постави и себе си и теб в голяма опасност.
След това е срещнала баща ти, и така е било най-добре за теб.
Опитвам се да кажа, да не я съдиш толкова строго.
Тя ме лъга цял живот. - Не, опитвала е да те предпази.
Заряза всичко, целия си живот. Отказа се от всичко.
И го направи за теб.
Ти кога разбра за мен?
Още първия път, когато те видях.
И си дошъл тук заради нея? - Но останах заради теб.
Здравей, татко. - Но аз те видях да лягаш...
Но се събудих. - Дейва?
Така не става. - Не думай.
Къде я намери? - Просто се шляеше с един деца.
Благодаря, че я докара.
Добре. Приятна вечер. - Худ.
Знаеш ли, Кери ми обеща, да ми каже всичко,
но когато стигне до теб... нищо.
Каквито и да са тайните ви, явно си струва да наруши обещанието.
Ти унищожи брака ми. Моля те...
Остави ми дъщеря ми.
Не ми пука кой я е направил. Аз съм...
Аз съм й баща.
Това е молба, моля те.
Това са приходите от снощи.
Ако кликнеш тук, виждаш същия ден миналата седмица,
за минали месец и миналата година.
Ако кликнеш тук, можеш да видиш оборота на всяко момиче.
Мисля, че стига толкова за тази вечер.
Върви да огледаш клуба, аз имам да довърша няколко неща.
Проктър бъркаше в джобовете на Лонгшадоу.
Едното води до другото.
И сега Лонгшадоу е мъртъв.
Ще дойдем за теб, бледолико момиче.
За теб и за Проктър.
Скоро.
Какъв е този, по дяволите?
Това е конвой на Морската пехота. Дръпнете се от пътя...
Оперативен център, тук К19. Обстрелват ни на „Пондфилд 15“.
Няма време да чакаме подкрепление. Измъкни ни от тук.
Току-що съобщиха за стрелба на „Пондфилд роуд“.
Това е близо до военната база.
Да не е учение? - Щяха да предупредят.
Шаван, наблизо сме. Отиваме.
Джаксън, добре ли си? Джаксън, отговори ми...
Пипнах го.
Хайде, да изчезваме!
Размърдайте се!
Алма, имаме нужда от подкрепление. Имаме множество тежко ранени!
За индианеца ли се тревожиш?
Той знаеше. Откъде може да знае?
Естествено е да ме подозират. Не им пука кой е натиснал спусъка.
За него май беше доста важно. - Ще сложа охрана в къщата.
Бъртън ще те придружава навсякъде. Индианецът няма да припари до теб.
Добро утро, шерифе. С какво мога да ви помогна?
Кой е командващият тук? - Полковник Стоу.
Трябва да говоря с него.
Имате ли насрочена среща? - Току-що ви попитах кой е. Нямам.
Влизането без разрешение е забранено. - Днес бяха убити четирима пехотинци.
На десетина километра от тук - сигурно сте чул за това.
Разследвам убийство. Това е моето разрешение.
Шериф Худ. - Полковник Стоу.
Очаквах ви. - Не и според хората на портала.
Просто следват процедурите. Насам.
Полковник.
Много съжалявам за случилото се.
Истинска трагедия. - Девет мисии в Ирак и Афганистан,
а бяха убити при демилитаризиране на някаква зарязана база в Банши.
Не знам какво ще говоря на близките им.
Полковник Дъглас Стоу.
Значи закривате базата?
Разчистваме всичко конфискувано по време на бойни мисии.
Оръжие, ценности, дрога, какво ли не.
И пари.
Парите на данъкоплатците в действие. Откупуваме оръжие,
за да не го купят талибаните, освен това плащаме и на информатори.
Плащаме на половин Афганистан.
Останалите пари се инвентаризират и пилеят при следващата война.
Не сте ли съгласен с това? - Не обичам войната.
Но когато трябва да воювам, отивам и воювам.
Четиримата убити войници пари ли са превозвали?
Не, не ги превозваме с камиони. Наемаме бронирани коли за това.
Караха конфискувано автоматично оръжие.
АК-47 и М-4, караха ги за претопяване.
Супер. Червенокостите са въоръжени като талибани.
Червенокости? - Похитителите на камиона.
Племенна банда от резервата.
Имате ли списък с откраднатото? - Имам.
Чудесно. Ако може някой от хората ви да ми го копира...
Шериф Худ, оценявам посещението и факта, че искате да спрете тези хора.
Но те убиха пехотинци и откраднаха военна собственост, това е наш проблем.
ВП ще води разследването, заедно с ФБР и Бюрото за индианците.
Това са сериозни агенции, по-добре не им се пречкайте.
Тези оръжия може да плъзнат в моя град.
Ако стане така, отвърнете на огъня. Ние имаме четири убити пехотинци.
Никой няма да има търпението да му се правите на многознайко.
Добре.
Благодаря за отделеното време. - Кап. Мърфи ще ви изпроводи.
Благодаря, че дойдохте.
Не приличате на пехотинец, капитан Мърфи.
Нали все търсим големия удар? Мисля, че го намерих.
Разправяй. - Базата на ВМС, „Кемп Дженоа“.
Превозват пари с бронирани камиони. Милиони долари.
Ако превозват толкова пари, значи използват военни системи за сигурност.
Щеше да е хубаво да познаваме някого, който може да ги хакне.
Изминаха 25 минути. Вече трябваше да си влязъл.
Пробвай ти да работиш с това оръдие, насочено в лицето.
Това е Фондовата борса на Ню Йорк.
Много неща се променят. - Тога се разбързай малко повече.
Хватката не е да влезеш, а да излезеш, без да разберат, че си влизал.
Това не ме интересува.
Ето. - Това ли е? Влезе ли?
Не, това е сигналът. - Какъв сигнал?
Тоя взе шибаните пари! - След него.
Да си ме виждал да тичам някога?
Еба си!
Моментът не е подходящ. - Как е, какво стана с дебелия Ал?
Всичко отиде по дяволите.
Знаеш ли, наистина започвам да вярвам в Бог.
Копеленцето наистина ме мрази.
Мисля, че мога да те ободря.
Силно се съмнявам.
Мамка му, Джоб. - Почакай.
Това всичките пари ли са? - Ебалникът се самовзриви!
По дяволите.
Няма да се върна в Пенсилвания.
Хвърлил съм око на 8-10 млн. неизпрани щатски долара.
Мразя те. Да знаеш, че те мразя, мамка му.
Виждам, че си се запознала със селяндурите.
Ще изчистя с белина след тях.
Заповядайте.
Какво да ви донеса за хапване? - Двоен бургер и телефонния си номер.
Нямам телефон. - Няма проблем.
Не е нужно да говорим. - По-добре си махни ръката.
Така как е?
Харесва ли ти? - Определено.
Дано да си е струвало. - Кое?
Как да бъде изпечен бургерът?
Здрасти. Какво стана?
Хвана ме за задника. - И ти му разби носа?
Точно ти ли ще ме поучаваш? - Да, аз съм единственият ти приятел.
Ще те попитам още веднъж. Какво става с теб?
Аз съм сервитьорка, мамка му.
Развеждам се, децата ми ме гледат все едно не ме познават.
А някакви дебили ме опипват. Погледни ме, мамка му.
Прибирай се. Аз ще се оправя с това.
Значи това е ударът, а? - Да.
Не знам. Военна база.
Звучи рисковано. - Когато си струва, все е така.
Освен това я закриват. - А Джоб?
Каза, че ще си помисли. - Не мисля, че ще се върне тук.
Браво бе, Шугър, как бързаш да ме отрежеш.
В този вид ли шофираш? - Точно така.
Това са ми дрехите в стил „Хич не ме ебе“.
Каквото и мислиш да ми изръсиш, млъквай и ми сипи едно уиски.
Ако започна да пия отсега, може и да понеса тоя град утре.
Господа.
„Кемп Дженоа“.
Знаеш ли, докато пътувах насам, през целия път си мислех
„Не мога да повярвам, че се връщам в тоя кенеф, да се ебавам с военните“.
Не ме тревожат военните.
А наемниците. - Не каза нищо за никакви шибани...
Какви наемници? - От лошите.
Вероятно са бивши „тюлени“.
Не мога да повярвам. Какво ти става бе?
Искаш да умреш, това ли е? Ако е така, защо просто
не отидеш да се гръмнеш, защо все искаш да ме убият с теб?
Това са много пари. - Това са въоръжени войници.
С големи пушкала. Не говорим за пенсионирани ченгета.
Не говорим за истински ченгета. Говорим за шибаните командоси.
Изобщо няма да ни очакват. - Млъкни!
Разкажи ми за парите.
Превод и субтитри ПЕТЪР ХАРАЛАНОВ
© TRANSLATOR'S HEAVEN MMXV http://subs.sab.bz