АНТЪНИ СТАР ИВАНА МИЛИЧЕВИЧ
УЛРИХ ТОМСЕН ФРАНКИ ФЕЙСОН
ХУУН ЛИЙ РЪС БЛЕКУЕЛ
МАТ СЕРВИТО ДЕМЕТРИУС ГРОСЕ
ТРИЕСТ КЕЛИ ДЪН РИАН ШЕЙН
ДАНИЕЛ РОС ОУЕНС ЛИЛИ СИМЪНС
БЕН КРОС и др.
Музика МЕТОДИК ДАУТ Монтаж ДОН АРЪН
Костюми ПЕЙША ПРУТИ Художник ДЖОНАТАН КАРЛСЪН
Оператор КРИСТОФЪР ФАЛУНА
БАНШИ 1.08 Ще живеем вечно
Сценарий ДЖ. ТРОПЪР & Д. ШИКЛЪР Режисьор ГРЕГ ЯЙТАНЕС
Мамо?
Не, мамо.
Не им позволявай. Недей, моля те, недей.
Не го прави, татко!
Ти сама го направи.
Сама го направи!
Мамо!
Мамо, не ми го причинявай!
Не си тръгвай. - Недей, моля те.
Ана. - Недей.
Можем да избягаме. Можем да отидем навсякъде.
Това е моето място.
Кери Хоупуел не е истинска.
Просто се криеш зад нея. - Трябва да ме оставиш.
Нищо на този свят няма смисъл, ако не сме заедно.
Нищо. И двамата го знаем.
Още ме обичаш, знам го.
Знаеш ли какво ме крепеше през всичкото време в затвора?
Ти, а не Кери Хоупуел.
Ана - твоята Ана е мъртва. Онова, което имахме, е загубено.
То вече не съществува. Това е реалността.
Грешиш! - Нещата се променят.
Аз се промених. Знам колко ме обичаше.
И аз те обичах така, но вече не. Аз вече не съм Ана.
Напротив! Миналата нощ беше, и аз го знам!
Миналата нощ?
Двамата нямахме възможност да се сбогуваме.
Това беше миналата нощ - сбогуване. И сега трябва да си тръгнеш.
Просто така? Аз влязох в затвора заради теб.
Знам, и това не е честно. Съжалявам, но сега имам семейство.
Това е моето семейство!
Разбрах, че е моя от момента, в който я видях.
Кажи го.
Твоя е.
Така е, твоя е. Съжалявам.
Какво каза на Гордън?
Трябва да е знаел, че не е негова дъщеря.
Казах му, че си мъртъв.
Прекрасно.
Нямах пари, бях бременна и бях сама.
Не можех да продам диамантите, Рабит щеше да ме засече веднага.
Джоб ми даде тази самоличност, но ми трябваше безопасно място.
А Гордън...
Тъкмо беше излязъл от армията, аз бях сервитьорка в...
Не искам да чувам тая глупост! - Трябваше ми дом за дъщеря ти!
Не бях влюбена в него.
Чаках теб.
Но после се роди Дейва, малко, прекрасно момиче.
Моето малко момиче.
Той я отгледа като своя дъщеря. - Тя не е негова.
Тя е моя.
Вече не става въпрос за теб и мен.
Колко живота си готов да разрушиш, за да получиш това, което искаш?
Чуй ме.
Наистина ли мислиш, че ще е по-добре за нея с теб?
Мисля, че тя заслужава да знае истината.
Погледни се.
Погледни мен.
Последното, което й трябва, е истината.
Казваш, че ме обичаш.
Ако това е истина, най-доброто, което можеш да направиш,
е да си тръгнеш и да забравиш за мен и Дейва.
А ако не го направя?
Тогава какво?
Вече си ме предала на Рабит.
Ако не си тръгнеш, ще те убия собственоръчно.
Престани да вървиш след мен. Не можеш просто да...
Здравей, Ана.
Олек.
Баща ти иска да те види.
Но каза, че ако създаваш проблеми, може да те убия.
Ще създаваш ли проблеми?
Не.
Добре изглеждаш, Ана.
Ужасно му липсваш. - Той е луд.
Той обича дъщеря си. - Олек, не ме връщай при него.
Моля те. - Ще пътуваме с моята кола.
Влизай. - Няма да вляза вътре.
Здрасти, Олек.
Можеш да останеш колкото пожелаеш.
Благодаря ти. Не знаех къде другаде да отида.
Щях да се обидя, ако беше отишла другаде.
Бях 19-годишен, когато си тръгнах.
Имаше едни, бяха бандити, ограбваха продукцията на фермерите.
Искаха да им плащаме за охрана.
На мен ми омръзна да обръщам и другата буза, и един ден спрях.
Пребих трима от тях с чук.
Да ги беше видяла как гледаха, когато амишкото хлапе им скочи.
Изобщо не го очакваха.
Но старейшините осъдиха действията ми
и искаха да се покая за това, че съм ги защитил.
Май нямах настроение за покаяние.
Каквото и да се случи, тук винаги ще имаш дом.
Благодаря ти.
Сега защо не се настаниш? Ще ти оставя обяд долу.
Трябва да изляза за малко. Когато се върна, ще поговорим отново.
Той ще те измъчва. Ще се молиш да те убие.
Хайде да прескочим заплахите
и мъжкарските глупости и да се придържаме към фактите?
Добре.
Рабит тук ли е? - Не, но идва насам.
Днес не се е обаждал на никого. Не е изпращал и съобщения.
Той знае къде съм.
Той ти даде всичко, а ти се подигра с него.
Той е ненормален садист и убиец. - Той те обичаше, всички те обичахме.
Аз бях негова затворничка, а ти беше надзирател.
Говорете на английски, моля... Това имах предвид, благодаря.
Чудесно. Виж какво направи.
Какво криеш, мамка му?
Боклуци!
Помолих те да се махнеш. Умолявах те.
Сега ще убие всички ни.
Не и ако аз го убия пръв. - Я стига.
Помисли. Олек те вкара в багажника.
Не те уби, дошъл е да те откара. Значи Рабит те иска преди мен.
Олек още не му се е обадил. Това ще ни спечели време.
Време за какво? - Да отидем в Ню Йорк да го убием.
Ще го изненадаме, няма да го очаква. - Защото е самоубийство.
Ако останем тук - също. - Той ще ни очаква.
Господи... децата, Гордън...
Поставих всички в опасност... Преди да се появиш бяхме добре.
Коя майка носи пистолет в чантата си или кара с фалшиви номера?
Знаела си, че този ден ще дойде, знаела си го от първия ден.
И всеки божи ден ти си лъгала семейството си, не аз.
Кери Хоупуел е била само временно решение.
Откакто си дошла, си била тук само временно и си го знаела.
Аз обичам семейството си. Бих умряла, за да ги защитя.
Няма да позволя да се случи нищо.
Обещавам.
В тази стая мирише на секс.
Чудя се, брои ли се за изневяра, ако бракът ти е една лъжа?
Благодаря. - Моля.
Вие двамата вечно се криете.
Още навремето, с вашата забранена любов, като в Шекспир.
Колко романтично. - Не се отклонявай.
Чудя се, как ли е разбрал?
Какво? - Как е разбрал Рабит?
Винаги бяхте много внимателни.
Когато се срещахте у тях,
часовете, които спазвахте, специалните телефони, които имахте.
О, да, аз знаех за отделните телефони.
Ти си му казал. - Да.
Ти ми беше като брат. - А той ми е като баща.
Аз те обичах. - Ти ни предаде!
Вас? За какво говориш? Теб пък как съм те предала?
Кой е?
Кой идва?
Кой е? - Никой. Не е нищо важно.
Сега ще се погрижа. Ще го държиш ли под око?
Тъкмо идвах при теб.
В момента съм малко зает.
Може ли да го отложим? - Наистина искам да поговорим.
В момента не трябва да бъдеш тук.
Днес не го чувам за първи път.
По дяволите.
Ще те закарам, хайде. - Къде?
Може и да не изглежда така, но баща ти те обича много.
Но мисля, че все още те обича.
Това прави любовта, нали?
Убива ни. - Ще убие теб.
Мислиш, че не помня как ме гледаше?
Как ме прегръщаше и ме целуваше, когато ме видиш?
Затова си казал на Рабит.
Защото си мислел, че така ще си разчистиш пътя.
Затова си дошъл сам.
Надявал си се да се видим насаме.
Ти си луда. - Олек, всичко е наред.
Наистина. Знам, че ме обичаш.
Аз щях да се отнасям добре с теб.
Трябва да те убия още сега. - Убий ме.
Помогни ми.
Не мога.
Трябва да бягаш.
Бягам през целия си живот.
Трябва да бягаш. Сега.
Нямаш работа тук. - Как е той?
Това е свещен ритуал, не е за външни хора.
Просто искам да се сбогувам.
Моля.
Той беше велик човек и добър приятел.
Знам, че ти ще продължиш неговата работа.
Довиждане, г-н Проктър.
Мамка му!
Тренирала си. Знаела си, че един ден ще се изправиш срещу мен.
Да, всичко се върти около теб.
Удряш силно. Имаш скорост и добър баланс,
но все пак си оставаш жена, затова не е особено опасно.
Просто е сладко.
И това ли ти е сладко?
Защо не говорим у вас? - Не, това не е добра идея.
Какво, да не си женен? - Не, просто...
Сега не е удобно да бъдеш около мен.
Но докато ме чукаше, беше удобно.
Имаш ли достатъчно пари?
Аз не съм курва.
Какво ти става, по дяволите?
Отведи момчето. - Не.
Останете. Трябва да чуете това.
Вие сте част от семейството. Знаеш ли кой съм аз?
Аз съм ти чичо. Майка ти ми е сестра.
Тя се държи с мен като с боклук и непознат.
Кай! - Млъквай, Мириам.
Не говориш с мен от 20 години, няма смисъл да започваш сега.
Помоли ме да говоря с нея, а я изгони, преди да успея.
Тогава не знаех за всичките й прегрешения.
Що за баща ще прогони дъщеря си, точно когато се нуждае от него?
Нашата църква е пределно ясна... - Да й го начукам на вашата църква!
Кай.
Изведнъж всички си спомниха името ми. - Това не е твоя работа.
Приберете момичето. - Тя не е момиче.
Тя е жена. И ние не се отказахме от нея.
И ти, като всички нас знаеш, че тя се отрече от нашите ценности,
също като теб.
Да.
И понеже не се била покаяла, сега я изхвърляте като боклук.
А твоето покаяние?
На теб кой ще ти потърси сметка за тези решения?
Какво изпитваш, когато ме видиш?
Изпитваш ли поне болка? - Моят син е мъртъв.
Аз спрях да скърбя за него преди години.
Ти си престъпник и грешник.
Настоявам да напуснеш нашата земя незабавно.
Или какво, а? Или какво?
Внимавай, татко. Преглъщам обидите ти от години,
но недей да бъркаш търпението ми със слабост.
Всички вие живеете тук само защото аз го позволявам.
Не бог, а аз, твоят мъртъв син!
Аз го позволявам! И ако реша, че повече не ви искам тук,
никой бог няма да може да ви предпази от мен.
Тогава всички вие ще разберете какво значи да бъдеш прокуден.
Мамка му.
Хайде, Анастасия.
Винаги си била голям инат.
Няма да се откажеш толкова лесно.
Шерифе. Тъкмо идвам при теб.
Малко бързам. - Надявах се да поговорим.
За какво? - Шефовете се интересуват от теб.
Разбрах, че ще има разследване на стрелбата от вчера.
Шегуваш ли се? Те бяха престъпници.
Бяха убийци.
Ти влезе в новините, а тази година има избори.
Политиците обичат тези неща.
Аз съм като теб, искам резултати. - Наистина бързам.
Можем да обединим сили и да се опитаме да разберем
какво стана с доказателството срещу Проктър, къде е изчезнало...
Добре, чуй ме. Уговори се с Алма.
В момента не мога да говоря. - Не, ще говорим сега.
Започваш да ме учудваш. Където и да отида,
се изправям срещу стена, но мога да усетя кога се срутва.
Нещо ми подсказва, че си струва
да остана тук и да видя как всички стени ще се срутят.
Нола.
Здравей, мамо.
Кога се върна? - Току-що.
Все още има време да го видиш.
Не съм дошла заради него, братко.
Той ще се зарадва, че си тук. - Точно затова няма да остана.
Ще отседна у вас.
Кажи ми, когато умре.
Изглеждаш също като нея. Като майка си.
Имаш същото лице. Почти напълно еднакво.
Бях още момче, когато тя умря, но си я спомням много добре.
Тя беше красива жена. Жалко, че не можа да я видиш.
Той не успя да преодолее загубата й.
Когато жена умре при раждане... - Вината не е моя.
Ти беше всичко, което му остана.
Но ти беше и това, което я уби.
Може и да е правил грешки,
но всичко, което направи, го направи от любов.
Сърцето ми се къса, като те удрям. - Тогава спри.
Не мога да го правя повече. - Олек, той ще ме убие.
Той ще ме убие. - Не.
Той ще убие теб и семейството ти.
Ти предаде своето семейство. Не заслужаваш да имаш друго.
Права си...
Наистина те обичах.
Но има неща, които са по-важни от любовта.
Биеш се със страст.
Баща ти щеше да се гордее.
Не се тревожи, аз ще му разкажа всичко.
Тате.
Мислех, че двамата с Макс сте на басейн.
Стана ми скучно. Макс е добре, играе си със Сами.
Татко, какво става? - Ами...
Този въпрос няма лесен отговор. - Да не би с мама да сте се скарали?
Не, мила.
Не е това.
Божичко, трева ли пушиш? - Да.
Понякога, когато рамото ме заболи много,
единственото, което ми помага, е малко добра трева.
Това може да ми навреди на изборите, така че гледам да внимавам.
Раната от Ирак ли?
Да.
Работата е там, че...
Не искам да ме лъжеш...
но и не умирам да ми кажеш истината.
Просто...
Просто ми обещай, че всичко ще бъде наред.
Всичко ще бъде наред.
Какво означава това? - Означава „С божията помощ...
отново ще пием заедно.“ - Кога ще научиш украински, а?
Когато ти се научиш да пееш „Знаме, обсипано със звезди“.
Че аз мога да я пея. Чуй, само слушай.
О, красива Америко,
бог да благослови Америка...
Това е „Бог да пази Америка“. - Това е „Красивата Америка“.
Дори не се опитваш да научиш украински.
Тост! Будмо.
Будмо!
Какво е това „будмо“? - Означава...
„Ще живеем вечно.“ - Ще пия за това.
Излизай. Обличай се и се махай от дома ми.
Какво има, какво правиш? - Махай се.
Разкарай се от дома ми! - Спри! Нараняваш ме!
Аз ли те наранявам? Шибана курва!
Аз те прибрах в дома си. - Защо го правиш?
Тук си от два часа и вече хукна да се чукаш с някакъв.
Не е така. - Не ме лъжи.
Не ме лъжи! - Не лъжа!
Чичко Кай, почакай, моля те.
Съжалявам.
Днес останах без дом.
Липсва ми семейството ми.
Знам, че мястото ми вече не е там, но все пак...
Вече не знам къде ми е мястото.
Знам, че ти знаеш какво е чувството.
Знам.
И една част от теб никога няма да спре да го чувства.
Шерифът... не бива да имаш нищо общо с него.
За мен той е никой.
Много съжалявам.
Просто... никога досега не съм била сама.
Не си сама.
Здравей, Анастасия. Липсваше ми.
Остави ме сама. - Ти си сама.
Сама си още от момента, в който ме предаде.
А сега си предала съпруга си, децата си.
Има ли някой в живота ти, когото да не си предала?
Това не е истина.
Милата ми, загубена дъщеря.
Лъжеш от толкова отдавна, че вече не знаеш какво е истината.
Винаги си била голям инат.
Ти винаги знаеш най-добре.
Нали?
А виж се сега, пребита, кървяща, свършена.
Не.
И продължаваш да се бориш, макар вече да си загубила.
Бедната ми Анастасия.
Моето име е Кери.
Олек.
Ана.
Будмо.
Хайде, Ана, вдигни.
По дяволите.
Ана!
Отвори очи.
Мила, хайде.
Мамка му. Боже. Ана, отвори очи.
Господи, не ми го причинявай.
Върни се при мен веднага.
Върни се. Отвори очи, хайде.
Да.
Ана. - Името ми е Кери.
Добре си. Хайде.
Превод и субтитри ПЕТЪР ХАРАЛАНОВ
http://subs.sab.bz