Ставай! Излизай!
Стани!
Трябваше да ми кажеш.
Ти и Анастасия...
Бих могъл да го приема.
Но ти я настрои срещу мен.
Мисля, че той знае. - Не знае.
Отнасях с теб като със син, а ти настрои дъщеря ми срещу мен.
Не.
Ти сам го направи.
И няма да ми кажеш къде е?
Не знам къде е.
Отказа се от свободата си за нея. И сега ще умреш за нея.
Да. - Не.
Няма да умреш.
Ти ще страдаш.
Ще познаваш страха, болката и отчаянието
всеки един ден, докато си тук.
Това ти го гарантирам.
Не ме умоляваш. Винаги си бил горделив...
Също като мен.
Аз никога няма да бъда като теб. - Ще видим.
Знам точно докъде мога да стигна, без да те убия.
Всеки един ден.
Сега вече може да спиш.
АНТЪНИ СТАР ИВАНА МИЛИЧЕВИЧ
УЛРИХ ТОМСЕН ФРАНКИ ФЕЙСОН
ХУУН ЛИЙ РЪС БЛЕКУЕЛ
МАТ СЕРВИТО ДЕМЕТРИУС ГРОСЕ
ТРИЕСТ КЕЛИ ДЪН РИАН ШЕЙН
ДАНИЕЛ РОС ОУЕНС ЛИЛИ СИМЪНС
БЕН КРОС и др.
Музика МЕТОДИК ДАУТ Монтаж МИКЛОШ РАЙТ
Костюми ПЕЙША ПРУТИ Художник ДЖОНАТАН КАРЛСЪН
Оператор КРИСТОФЪР ФАЛУНА
БАНШИ 1.06 Уикс
Сценарий ДЖ. ТРОПЪР & Д. ШИКЛЪР Режисьор О. К. МАДСЕН
15 минути почивка. Ще бъдем в Питсбърг преди обед.
Здравейте.
Ще кажете ли една молитва за мен?
Предполагам, че една свирка ще бъде твърде нахално?
Тъпи кучки.
Не мога да повярвам.
Няма начин.
Баща ми иска да поговорите. - Алекс каза, че си ми ядосан.
Така е. Аз разреших проблема с Градоустройствената комисия.
Аз уредих всички разрешителни, погрижих се за природозащитниците.
Бъртън, донеси стол на човека.
Това е обвинение в убийство.
Това е политическа вендета, няма да постигнат нищо.
Извинявай, ако съм те обидил, стари приятелю.
Извинението е прието. Как се чувстваш?
Стига глупости, бледолики.
Всички знаем, че Вечните ловни полета ме очакват.
Вече чувам камбаните.
А това те притеснява.
Твоята дума ми е достатъчна.
Но синът ти...
С цялото ми уважение, той не е част от нашето минало.
Синът ми ще изпълни обещаното от мен.
Тогава ще се отнасям с Алекс със същото уважение, както към теб.
Ще считам твоето обещание за негово.
Но ако не го изпълни, това ще бъде лошо за племето.
Ще поговоря с Алекс.
Сега, относно собствениците на земята за казиното...
Разбрах, че един от тях не иска да продава.
Да, преподобният.
Той е свестен човек, но е упорит.
Ще я продаде.
Просто още не го знае.
Здравей, Дебра.
Какво искаш?
Съпругът ти вкъщи ли е? - Артър е отзад.
Благодаря ти.
Добро утро, отец Рамзи. Очаквах да ми се обадиш.
Опитай тази вода. Чешмите в къщата също черпят подпочвени води,
но аз предпочитам да пия от тук.
Същият кладенец, от който е пил прадядо ми. Дори кофата е същата.
Когато се роди синът ми, цялото паство се събра тук.
Кръстихме го с вода от същия кладенец.
Разбирам привързаността ви, господин Рамзи. Дори й се възхищавам.
Но вие не сте заселник през 19-и век.
Имате тойота, профил във „Фейсбук“ и застраховка.
Ще удвоим цената. Ще получите същата площ в района.
Можете да си изкопаете нов кладенец.
Каквато и земя да ми осигурите, ще изгоните някого от нея.
Чуй ме, отче. Накрая ще се изнесеш.
Или ще го направиш достойно, с пари в джоба, или ще бъдеш разорен.
Но накрая ще се случи. - Ще трябва да се помоля.
Ако на бог му пукаше за теб, сега аз нямаше да бъда тук, нали?
Търсих те по станцията. Къде си? - Служа на гражданите.
Арестувахме един за кражба. Има доста дълго досие.
Наистина много дълго. - Знам, че ще се справиш.
Ленард Вандеруик, познато ли ти е? - Не, защо?
Казва, че те познава, и няма да говори с никой друг.
Как така ме познава? - Не знам, просто... слез!
Не иска да каже нищо друго. Щях да го карам към съда,
но той иска да говори с теб.
Ленард Вандеруик? - Да. Какво да го правя?
Да го карам ли в съда? - Недей, след малко идвам.
Трябва да вървя. - И аз така си помислих.
Може ли да остана да подремна? Тук е тихо.
Братята Мууди притесняват ли те?
Не знаех, че връзката ни е толкова сериозна.
Мога да се оправя с малоумните братя на Коул.
Обажда се шериф Лотъс от Банши.
Искам да проверя кога ще получим...
Номерът на досието е 00170455.
Познавам ли те?
Не знам, шерифе.
Познаваш ли ме?
Как я караш, боецо?
Още ли не можеш да ядеш твърда храна?
Хайде, изправи се.
Остави го. - Добре де.
Не исках да отива на вятъра. Ето.
Май не можеш да се оправиш сам.
Дръж го така. Аз съм Уикс.
Искаш ли малко вода?
Полека, полека.
Не бързай да оздравяваш.
Само тук и в изолатора
Албиноса не може да те докопа.
Албиноса.
Да.
Разказал е на всички, че ти си негов.
Не знам какво си направил, но шансът ти за оцеляване направо се срина.
Какво да правя?
Научи се да правиш добри свирки.
Сериозно.
Освен, че е откачен, Албиноса е заклет педал.
Млад си и изглеждаш добре. Покажи му малко любов
и няма да свършиш като инвалид. - Няма начин.
По-добре го приеми.
Всеки един ден, докато си тук.
Няма къде да се скриеш.
Но от теб зависи поне как точно ще стане.
Дай му каквото иска, преди да си го вземе сам.
Това е твоят шанс.
Ще ядеш ли този сандвич?
Благодаря. - Пак заповядай.
Отдавна ли излезе?
От известно време. А ти?
Преди две години. Работих при зет ми във Флорида.
Хубаво е, има всякаква работа през цялата година.
Но той не ме искаше около племенниците.
Щял съм да им навредя.
Искал да се реализирам сам, но откровено си ме разкара.
Стига сме говорили за мен.
Как си успял да направиш тоя фокус тук?
Сложно е.
Не се и съмнявам. - И е временно.
Какво ще поръчаш? - Не знам.
Подготвяш удар. - Не.
Знаеш, че можеш да ми вярваш. А аз съм, меко казано, свободен.
Не, Уикс, не е това.
Стига. Длъжник си ми. - Говори по-тихо.
Чуй ме, няма да те прецакам.
Нямам пукнат цент.
Не можеш да си представиш. Не мога да се оправя.
Знам как изглеждам. Спя на улицата, човече.
Трябва ми малко помощ.
Или ще ме приберат отново. Там поне ме хранят.
Поръчай си каквото искаш. Няма да се бавя.
Имаш си нов приятел. - Аз съм приятелски настроен.
Дай един пай! - Идва.
Целият е в татуировки. Не искаш да се мотаеш точно с такива.
Г-жо Хоупуел, не знаех, че ви пука. - Глупости.
Какво, тревожиш ли се за мен? - Тревожа се за себе си.
Не, не е така.
Тревожиш се за мен.
Не прави глупости.
Гот.
Заповядай. Чисто легло и баня.
Добре.
Утре ще ти донеса и дрехи.
И после какво?
Ами... ще поговорим.
Добре.
Благодаря.
За нищо.
Никой няма да припари до теб.
Но ти си до мен. - Работата е там,
че аз съм им необходим.
Аз доставям определени стоки, предимно лекарствени.
А Албиноса е наркоман.
Къде е той? - Той не излиза - не видя ли очите му?
Крие се от слънцето като проклет вампир.
Как мога да говоря с него? - Никак.
Ти да не си мазохист? Скоро сам ще дойде при теб.
Виждаш ли русия с топката? Това е Били Би.
Държанката на Албиноса. Само той може да те уреди.
Но пак ти казвам, на твое място не бих го направил.
Добър си с топката. - Двукратен шампион на щата.
Я, това си бил ти. Почти си се оправил.
Какво искаш?
Извинявай.
Казах му, че без уговорка не може, но той настоя.
Винаги ще намеря време за стар приятел.
Виждаш ли? Затворът може да бъде много освобождаващ.
И Били Би не беше обратен, когато дойде.
Син на свещеник, футболна звезда, чукал кралицата на бала и т.н.
Един ден се напил, прегазил една баба и внук й, и се озова тук.
И сега е влюбен.
Сърцето си иска своето.
Погрижили са се за теб.
Беше на пихтия преди... колко време, месец?
Горе-долу. - Идваш, преди аз да дойда при теб.
Харесва ми, това показва кураж. - Искам да се договорим.
За какво? - За здравето ми.
Не мога да го направя.
Договорих се с Рабит, това е сблъсък на интереси.
Разбираш ме. - Не е нужно Рабит да знае.
Сега вече ме обиждаш.
Но знам начин, по който да се извиниш.
Честно да ти кажа, не те чувствам достатъчно близък.
Ще го направиш.
Мога да те принудя още сега, но няма.
Когато го правиш,
ще бъде доброволно и с благодарност.
И докато смучеш жадно,
като бебе, сучещо от циците на майка си,
тогава ще осъзнаеш,
че си мой.
Разкарай го.
Следващата ни среща ще бъде нещо специално.
Г-н Рабит иска парченце от теб.
Доказателство, че изпълнявам моята част.
На колко си осъден? - 20 години.
Доста време ще ти го слагат.
Каквото и да си мислиш, избий си го от главата.
Сега си негов. - Можем да го пребием.
Заедно. - Начукай си го.
Ти си неговата кучка, също като мен.
Долу! Долу!
Мамка му.
Сбиване на двора - 30 дни в изолатора. И още 90 заради острието.
Ако продължаваш така, ще бъдеш старец, докато видиш истинско легло.
Страхотно!
Чувствам се като нов човек.
Да, мамка му. Г-н Вандеруик се изправи на крака, копеле.
Изглеждаш чудесно. - Знам.
Ще те закара до Питсбърг. От там поемаш сам.
Вземи. Това са 2500 долара.
Благодаря ти. - Добре.
И благодаря за дрехите.
Хубаво.
Жесток си. Благодаря. - И... Уикс.
Не се връщай тук.
Добро утро, отче. - Не, не, просто си вървете.
Няма да подпиша. Говорих с адвоката си.
Каза, че това е изнудване. - Уверявам те, че не е така.
Какво е това? - Ето това е изнудване.
Това... това не е жена ми.
Не, тя е. Няма никакво съмнение.
На мен можеш да вярваш, виждаш ли? Аз не забравям готините мацки.
Откъде ги взе? - Не съм ги взел, аз ги направих.
Да, ето тази също. - Чукал си жена ми?!
Не, разбира се. Тогава тя не ти беше жена.
Беше танцьорка в клубовете ми, преди да открие теб и... бог.
Или първо откри бог, а после теб? Както и да е, аз бях първи.
Артър, чуй ме... - Казах да млъкнеш!
Предложението ми е в сила. Ще удвоя цената.
Според мен сте го заслужили.
Или поне един от двамата.
Много съжалявам. - Просто подпиши.
Ще ви преместим другаде,
а снимките ще изчезнат.
Ако не подпишеш, снимките утре ще бъдат в кутиите
на всички членове на паството, както и връзка към видео клипа.
Стига, Рамзи. Винаги има и клип.
Млъкни. - Знаеш, че я харесваш.
Говориш небивалици. - Тя си целува кучето.
Не е вярно. - Даже с език.
Макс.
Макс!
Госпожо Хоупуел!
Хайде, миличък.
Всичко е наред, мама е до теб.
Мама те обича.
Как е той? - Къде беше?
Звънях ти преди час. - Бях в съда.
Трябваше да ме извикат. Съжалявам.
Какво каза докторът?
Все още не казват нищо.
Гордън, Кери. В момента е стабилизиран.
Може ли да поговорим насаме?
Аз не съм дете. - Можем да говорим и тук.
Надявахме се, че терапията, на която е подложен Макс,
ще помогне на дробовете му да издържат до пубертета,
когато операцията няма да е толкова рискована.
Но астмата му се влошава от слабите дробове
и този подход не е удачен.
Дай ми проклетите пари!
Голям си късметлия!
Да, ето това е.
Искам още едно питие!
Хайде, деветка!
Плащай, копеле!
Край на залозите.
Дръпнете си ръцете, моля.
Заровете са хвърлени. Седем.
Хайде, скъпи, трябва да спреш. - Не, всичко е наред.
Ще загубиш всичко! - Разкарай се! Да ти го начукам!
Къде тръгна? Я ела. - Държиш се като задник.
Махни си ръцете от дамата.
Да, копелдак, махни си ръцете. Благодаря.
Успокойте се, всичко е наред.
Ставай, нещастник.
Безплатни пари!
Сега кой е нещастник, копеле?
Кой е нещастник? Мамка му.
Нито дума.
Този ли ми потроши казиното?
Това беше грешка, вожде. - „Вожде“ ли ме нарече?
Толкова ли си тъп? - Не исках да те обидя.
Млъкни и слушай, да не стане още някоя грешка.
Ако отново влезеш в казиното ми,
няма да се занимаваме да викаме шерифа.
Сега си на индианска земя и предпочитаме да се оправяме сами.
Кимни, ако ме разбираш.
Твой е. - Благодаря.
Заповядай. - По дяволите.
За бога, Кери. - Съжалявам.
Не, остави на мен, скъпа. - Трябва да я вдигна.
Съжалявам. - Всичко е наред.
Макс ще се оправи. Ще измислят нещо.
Те вече го измислиха, ние просто не искаме да им повярваме.
Астмата е едно, но на него ще му трябват нови дробове.
Знам, че този път кризата беше лоша, но...
Знаеш ли, така и така ще бъдем тук цяла нощ, хайде да...
Да си кажем всичко направо?
За какво говориш? - Не знам, но знам, че има нещо.
Макс се влошава. - Не говоря за Макс.
Говоря за нас. Говоря за теб.
Когато те заваря в кухнята, да гледаш през прозореца,
в погледа ти виждам израз на безкрайно отчаяние.
И децата го забелязват. - Как така... децата ли?
Дейва няколко пъти ме пита защо си така отчуждена.
Каза ли й, че да видя човека, който се опитва да ме изнасили,
как бива застрелян върху ми, може да е причината за това?
Да, казах й точно това. - Просто...
Добре.
Разкажи ми за шерифа.
Той измъкна Дейва от онова парти и аз съм му благодарна.
Това е.
Допусни ме до себе си, Кери. Ще се справим заедно с това.
Знам, че можем, но трябва да бъдем концентрирани.
А в момента... - Така е, прав си.
Аз ли направих нещо? Защото... - Не, скъпи, не си.
Всичко е заради мен. Просто имам...
В момента ми е трудно да се съвзема.
Кажи ми как да ти помогна? - Не се отказвай от мен.
Благодаря, братко.
Великолепна пържола. Знаеш си работата.
Благодаря. - Аз ти благодаря.
Добре си се уредил тук.
Повечето затворници не могат да си намерят никаква работа.
А виж се ти - имаш собствен бизнес.
Тоя град сякаш е раят на бившите затворници.
Човече, къде се губиш?
Трябваше да се погрижа за кашата, която забърка.
Много съжалявам за това.
Грешката е моя. В моя защита - курвата ми пробута кофти кока.
Казах ти да не се връщаш.
Да, но знаеш ли какво?
Мисля, че силите тук нещо са разбалансирани.
Я пак? - Знанието е сила, нали?
Аз знам за теб нещо, което никой друг в града не знае.
Значи не би трябвало ти да заповядваш на мен.
Имахме договорка. - Да.
И сега променяме условията.
Уикс... - Слушай. Тук си се наместил супер.
Не искам да те прецаквам, но определено искам дял.
На улицата съм от две години.
И нищо... нищичко не се получи.
А ти ми даде малко дребни и ме отпрати. И двамата знаем, че ще вляза вътре.
Само че аз не искам да се връщам в затвора.
Това е моят шанс и аз ще се възползвам.
Не искам подаяния.
Ще ми дадеш възможност да си заслужа парите.
Ето как ще станат нещата, шерифе.
Човече, това е първокласна пържола.
Виж ти, кой се е върнал.
Имам пратка за теб.
Ще дойде при теб утре на двора.
Следи надзирателите. Щом изчезнат, ти си на ход.
Защо ми помагаш?
За мен това е инвестиция. Доста време ще бъдеш тук.
Ще имаш само една възможност.
Небето винаги е по-синьо, отколкото го помня.
Чаках те, приятелю.
Онова, което направи на Били Би, беше ненужно.
Това беше престъпление от омраза. Доведете го вътре.
Тръгвай, юнако.
Добър опит, хитрец.
На колене. На колене, кучко!
Помоли ме.
Какво?
Помоли ме.
Добре, значи...
Ако го направя, сме квит?
Не, мамка му. Накрая пак ще те убия.
Но ако покажеш добри умения,
може и да имаш бъдеще.
По-добре да свърша бързо и яко, иначе няма да се изправиш.
А сега ме помоли.
Дай ми го. - Какво?
Дай ми го.
Копеле!
Сега всичко точно ли е?
Да, всичко е точно.
Познавах такива като Уикс в затвора,
никога не спират да копаят собствения си гроб,
а след това предават всички, за да отърват кожата.
Худ, не получих доклада за онзи - Ленард Вандеруик.
Не си струваше усилията, изгоних го от града.
Такива като него не потъват, докато не повлекат
всичките си близки със себе си. Това е техният номер.
А той откъде те познава? - Не ме познава.
Не и директно.
Чул е за мен отнякъде. - И ти просто го пусна?
Да. Не исках да си губя времето с някакъв скитник кокошкар.
Значи ти решаваш кои закони да прилагаш?
Затова ми е дадена значката.
Но правилата навън са различни. - Не, същите са си.
Същите правила, откакто първият човек
е пребил с цепеница втория.
По интересен начин гледаш на света.
Да, животът ми беше интересен.
Да? - Кажи му, че съм аз.
Тя е.
Анастасия.
Готова съм...
да ти го предам.
Кога? - До края на седмицата.
Къде?
Ще ти кажа допълнително.
Ще ми го предаде.
И точно животът беше станал
лесен и скучен, и се появи ти.
Пак заповядай.
Явно просто не ми понася.
Скуката.
Татко, аз съм Джейсън. Получих съобщението ти.
Знам, че отдавна не сме говорили, но имам сериозен проблем тук.
Звънях ти няколко пъти, но не ми отговори.
Бих искал да знам къде се дяна.
Наистина трябва да поговорим.
Моля те, обади ми се.
Превод и субтитри ПЕТЪР ХАРАЛАНОВ
http://subs.sab.bz