Завърти се настрани.
Добре ли си?
Хареса ли ти?
Разбира се.
Сигурна ли си? Обикновено си по-въодушевена.
Просто този път съм спокойна. - Но така не е интересно.
Хайде да вдигнем малко шум?
Скъпи.
Няма нужда.
Не сега.
Какво има?
Нищо. Просто съм малко изморена.
Сигурна ли си, че всичко е наред? - Да.
Ще си сипя малко вода.
АНТЪНИ СТАР ИВАНА МИЛИЧЕВИЧ
УЛРИХ ТОМСЕН ФРАНКИ ФЕЙСОН
ХУУН ЛИЙ РЪС БЛЕКУЕЛ
МАТ СЕРВИТО ДЕМЕТРИУС ГРОСЕ
ТРИЕСТ КЕЛИ ДЪН РИАН ШЕЙН
ДАНИЕЛ РОС ОУЕНС ЛИЛИ СИМЪНС
БЕН КРОС и др.
Музика МЕТОДИК ДАУТ Монтаж МАЙКЪЛ О'ХАЛОРАН
Костюми ПЕЙША ПРУТИ Художник ДЖОНАТАН КАРЛСЪН
Оператор КРИСТОФЪР ФАЛУНА
БАНШИ 1.04 По-добре глух, отколкото мъртъв
Сценарий ДЖ. ТРОПЪР & Д. ШИКЛЪР Режисьор ГРЕГ ЯЙТАНЕС
Добър ден. Къде са ми шибаните пари?
В капан съм. - И се обаждаш на мен?
Виждам тенденция в това.
Имам работа и закъсах. В Държавния музей в Харисбърг.
Май си си смъкнал критериите.
Обзалагам се, че може да те осмуче до смърт.
Има изложба на Модиляни. - Не знам кое е по-абсурдно.
В държавния музей има изложба на Модиляни, или ти си в капан вътре.
На чертежа тоя коридор го нямаше. - На твоите сигурно го е нямало.
Я, алармата е свързана с полицията. Ще бъдат там след шест минути.
Покани я на среща.
Джоб, едва те чувам, можеш ли да я изключиш?
Спря ли? При теб съм.
И ще те измъкна. - Има ли ръчна ключалка?
Не и ако не носиш оксижен. - Какво има зад стените?
Скала. Добре са си свършили работата.
Чакай малко.
Мислех, че ще се включи гласовата поща.
Нощна смяна съм. - Трябва да поговорим.
Моментът не е удобен. - Сериозно? Посред нощ е.
Измъкнах се на двора, защото откакто се появи, не мога да спя.
Застрашаваш семейството ми. - Почакай.
Не вярвам да си говориш по телефона, докато се опитвам да те измъкна.
Къде са ченгетата? - На три минути.
Опитвам се да изключа алармата. - Постарай се повече!
Мамче, тази вечер духала ли си?
Например на себе си?
Когато ти доскучае, правиш ли си турска чекия?
Май се ядоса.
Да, нещо се впрегна.
Изчакай малко. - Какво?
Да, ядосахме го. - Искаш да кажеш „нея“.
Според мен те харесва. - Здрасти, скъпа.
Сядай долу!
Сега ще се върна на масата си.
Първият, който стане оттук,
ще пикае седнал до края на живота си.
Да, „Закусвалнята на Зак“. - А така, извикай спец. частите.
Трябва да побързаме. - Изчакай за момент.
Ана. - Кери.
Чуй ме. Трябва да поговорим друг път.
Не искам да говоря повече с теб. Престани, заради двама ни.
Почакай. Джоб, отвори тая врата веднага!
Джоб? С Джоб ли говориш? За бога, на удар ли си?
Чуй ме, затворих се. - Извършваш удар. Божичко.
В капан съм. Мамка му!
Добре.
Всичко е наред.
Дишай.
Къде се намираш?
В държавния музей в Харисбърг.
Всичко е наред. Джоб ще ти отвори.
Говори с него.
Джоб, чувам сирени.
Една секунда. Преодолях защитата.
При мен нищо не се случва. - Имай търпение.
Хайде! Добре ще е да отвориш сега.
Готово.
Диспечер, проверяваме източното крило.
Дами.
Педали.
Милър, ти ли си?
Заподозреният бяга пеш покрай „Норт стрийт“ №83.
Носи значката на Милър.
Екип 3, обади се.
Ето го!
Пазете входа.
Ето там!
Пазим всички изходи. Няма как да се измъкне.
Натам! Бързо!
Харесва ми.
На три! Едно, две...
Три!
Той какво знае? - Не се притеснявай от Шугър.
Той е един от нас. - Няма никакво „нас“.
Страхотно каране. Все още си във форма.
Не съм те карал да идваш.
Не го направих заради теб. Ако те хванат, Рабит ще открие и двама ни.
Значи сме заедно в това.
Излагаш на риск моя живот. - Всичко беше под контрол.
Да бе, всичко беше по план.
Какво те прихваща?
Все още си същият безразсъден тип, както преди 15 години.
И това, че се представяш за шериф - все едно да скочиш без въже.
Ти не си по-различна. - Не аз рискувам всичко.
Но не карах аз колата.
Млъкни. - Сериозно.
И аз говоря сериозно. Млъкни.
Какво, това не ти ли стига? Щатски шериф ли ще ставаш?
Наложи се да импровизирам. - Взе ли картината?
Ако ударът се провали, винаги зарязвай стоката.
Значи цялата работа е била за нищо.
Не е задължително.
Какво?
Нищо.
Шерифе. - Г-жо Мууди.
Кат.
Какво, вече на ти ли сме?
Братята Мууди ще те погнат.
Ти уби брат им и те няма да го преглътнат просто така.
И защо ме предупреждаваш?
Не това е въпросът. - А какъв е въпросът?
Въпросът е защо теб не те е страх?
Приятен ден, Кат.
Какво беше това? - Просто си побъбрихме.
С вдовицата на мъжа, когото ти уби? - Да. Аз съм забавен човек.
Шерифе, дали е удачно да се появяваш в този вид на работа?
Не се заяждай с мен, Брок. - Хубаво.
Кажи го на сенатора. Чака те в кабинета ти.
Сенатор Шумахер. - В леглото ми има стик за лакрос.
Моля?
Сиракюз, Хопкинс, всички големи университети
предлагаха на Рийд пълна стипендия.
Беше като стрела на игрището.
А сега е мъртъв и жена ми...
взе стика му за лакрос в леглото
и по цяла нощ плаче.
Съжалявам за загубата ви.
Не съм дошъл за съжаленията ти. Искам справедливост.
Бюрото за контрол на оръжията на практика прекратиха случая,
а онзи тип Хенсън изчезна яко дим!
Това е федерално разследване. - Майната му!
Това се случи в твоя град, шериф Худ.
Смъртта му тежи на твоята съвест.
Опитай се ти да спиш нощем с това.
Алма, набери ми гимназията.
Кого казвате, че търсите?
Това, което ни каза за Хенсън ни помогна, но той изчезна.
Търсим някой друг, който може да има нещо общо,
някой, който може да ни отведе до Хенсън.
Или да ни каже за дрогата. - Хенсън я взима все отнякъде.
Господи, как може да има толкова много отрепки в един град?
Ето този, познавам го. - Откъде?
Хенсън и още един го пребиха.
Не знам защо, но се случи в деня преди партито.
Арно Уебър. Играл съм в детската лига с него.
Кокошкар е, но не е чужд на правната система.
Живее в бункера на Хитлер. - В бункера на Хитлер?
Едни съборетини, в които живеят арийците.
Какво става, по дяволите? Нямаш право да я викаш без моето разрешение.
Споко, мамо, няма проблем. - Дейва просто ни помагаше с...
Ако искаш да говориш с дъщеря ми, първо ще говориш с мен.
Съжалявам, г-жо Хоупуел.
Хайде, мила, да си вървим.
Не се впрягай, мамо, опитваме се да хванем убиец.
Веднага.
Дейва, благодаря за помощта.
Надявам се да го хванете тоя задник.
Какво беше това с г-жа Хоупуел?
Предполагам, че е права. - И това е всичко?
Това ли е мястото? - Да.
Тук са регистрирани членовете на господстващата безработна раса.
Изглеждат ми гневни. - Не ги кефи черно ченге
да се разхожда в белия им свят.
Спокойно, момчета, той е един от нас.
Дори и жена му е бяла.
Браво. - Просто си говоря.
Това е вратата на Арно. - Хей, ченге.
Какво правиш тук?
Каквото си искам.
Отивам при Арно. Ти пази хитлеровата младеж.
Арно.
Не се приближавайте!
Ти си от университета, нали? Ти си оная чернилка, звездата.
Какво искате, мамка му?
Защо побягна? - Просто инстинкт.
Търсим Хенсън. Покрил се е.
Нищо няма да ви кажа.
Вече си лежал два пъти, Арно. Колко ще открием в жилището ти?
Притежание? Разпространение? - Трябва ти заповед, копеле.
Грешен отговор.
Покрил се бил.
Искате ли да видите Хенсън? Ами, ето ви го.
Това ръката на Хенсън ли е? - Като в „Семейство Адамс“, а?
Откъде знаеш, че е неговата? - От татуировката.
Аз му я правих. - Рак?
Това му беше зодията. Падаше си по астрология.
Откъде я взе? - Това не мога да ви кажа.
Тогава си арестуван за убийството на Хенсън.
Стига бе, човек, помагам ви. - Не, дразниш ме.
Откъде взе проклетата ръка?
Работя в кланицата, там, където трепят говедата.
Почиствам и прочее.
Миналата седмица, докато работех, глътнах малко бонбонки,
и явно съм се отнесъл и съм заспал зад едни сандъци.
Събудих се посред нощ от някакъв шум.
Погледнах и видях баш шефа и онзи странния,
дето все мълчи, с папионката, носеха нещо, увито в брезент.
Скрих се, а те го хвърлиха в мелачката.
Когато си тръгнаха, открих ръката в канала.
Запазих я като един вид застраховка.
И си видял самия Проктър? - Видях го.
И ще свидетелстваш? - Не, мамка му!
Пристрастен съм към дишането. - Ако искаш, мога да те откажа.
Това са глупости. Проктър не би го направил лично.
Закопчай го. - Не, чакай! Вижте това.
Модерните технологии не лъжат.
И наградата на академията за най-добър филм отива при...
Арно Уебър!
Момчета, нали ще ме пазите? - Ти си доблестен гражданин.
Пич, сериозно, не записвайте името ми. Той ще ме убие.
Каква загуба за арийската раса. - Чакай да ти се обадим.
Ама вие ми взехте телефона! - Тогава стой тук.
Господи.
И ръката доказано е на Хенсън? - По отпечатъците.
Няма да го пипнем за дрога и рекет, а за убийство на един от неговите.
Каква ирония. - Значи успяхме?
Все още не сме го заковали, но е добро начало.
Хубаво. - И си пазете свидетеля.
Щом името му се разчуе, ще опитат да го пречукат.
Разбира се.
Шерифе, може ли да поговорим?
Приятно ми беше да се видим. - На мен също. Благодаря, Емет.
Значи Дейва е идентифицирала този Уебър?
Но не искам тя да бъде замесвана повече.
Не виждам причина за обратното. - Жена ми беше доста ядосана.
Съжалявам.
Лоша преценка от моя страна. - Аз те разбирам.
Разследването беше закъсало...
И двамата с Кери оценяваме какво направи за дъщеря ни.
Просто трябва да се грижа за безопасността на Дейва.
Само 15-годишна е.
Разбирам те.
Добре.
Е, върви да го прибереш.
Какво мислиш? - Трябваше да вземем подкрепление.
Ти си подкреплението.
Шерифе. Помощник.
Какво мога да направя за вас?
Арестуван си.
За какво? - Убийство.
Кого съм убил? - Кристофър Хенсън.
Да. Наистина не съм виждал Хенсън от известно време.
Да, това е страничен ефект от убийството.
Това, че продължаваш да ме презираш ме натъжава.
Ще ти мине. Може ли да приключваме? Ти не се приближавай.
Можем ли да приключваме?
Е, шериф Худ, как ви се струва работата при нас дотук?
Не минава и ден без екшън. - Да, откакто пристигна си доста зает.
Сигурно е било доста по-спокойно... в Орегон ли беше?
Помощник Янърс каза ли ти, че имаш правото да мълчиш?
Стига, шерифе. Ако ще ме арестуваш всеки път,
когато някой бъде убит, можем поне да се опознаем.
Вече знам...
Ставай.
Къде е Емет? - Помощникът излетя от колата.
Нямаме работа с него.
Ако е ранен и сте го зарязали...
На твое място аз бих се тревожил за собствения си задник.
Трябва да призная, че не очаквах Проктър да е с теб.
С един куршум - два заека. Днес имаме късмет.
Не мисля така, Маркъс. - Не мислиш, значи?
Беше избил всички зъби от устата на брат ми.
Приличаше на бебе, когато се усмихне.
Да, и освен това цивреше като бебе.
Сега аз ще ти извадя зъбите,
един по един,
хирургично.
Ще видим тогава кой ще циври.
На какво се смееш, мамка му?
На мъртвец, отправящ заплахи.
Маркъс, трябва да го обсъдим. Нищо не си казвал за Проктър.
Млъквай, Декс! - Хванахме шерифа. Око за око.
Но Проктър? Ние имаме семейства.
А семейството на брат ни? А децата на Коул?
Не е ставало въпрос за Проктър. - Да, но хванахме и Проктър!
Бог ни спести едно разкарване.
Изправи го.
Изправи го, по дяволите!
Кучи син! Откъсна ми ухото!
Недей!
Какво, ченге ли ще убиеш, Декс?
Как точно си го представяш? - Млъкни.
И двама ни ли ще убиеш?
И след това ще се прибереш,
ще се отпуснеш, ще си изпечеш малко еленско?
Казах да млъкнеш! - Не, чуй ме!
Бях дошъл да арестувам Проктър и това смятам да направя.
Вие с братята ти се появихте да искате вендета.
Разбирам ви, но имате само един шанс да се измъкнете от това.
Шанс, който ви давам сега.
Вземи братята си и се прибирайте.
Ако го направиш сега, може да забравя за случилото се.
Ще ни пуснеш ли?
Откъде да знам, че не ме ебаваш?
Ако те ебавах, вече щеше да си мъртъв.
Говоря сериозно. Разкарайте се.
Не, момчета, съжалявам. Ще трябва да задържа пикапа.
Вие ни потрошихте колата, така е честно.
Щом стигнете до пътя, някой ще ви качи и ще ви закара.
Елате да си вземете пикапа утре от Кади.
Маркъс.
Вземи си и остатъците.
Наистина ли ще ги пуснеш?
Въпрос на приоритети. Помогни ми да го свалим.
Майко мила. Какво се е случило?
Проблем с колата. - Какво си направил на клиента ми?
Нападнаха ли те, Кай? Нападнаха ли те?
Ако си нападнал клиента ми, ще те съдя.
И срещу теб, Янърс. Ще разкажа играта на целия...
Тихо.
Твой е.
Дори не питай.
Имам подарък за теб. - Горещо ли е?
Не. Това го платих.
Това е нашата къща.
Там отиваме.
Къде е?
Далеч от тук.
Какво има? Какво става?
Чукай ме. Моля те, чукай ме.
Днес е голям ден за теб.
Защо просто не застреля братята? Имаше пълно основание.
Ако убивам всеки селяк, който ми се изпречи,
някои хора извън Банши ще започнат да ме търсят.
Да, и може да си загубиш работата.
И докато сме на темата...
Искам да участвам.
Да участваш в какво? - В следващия ти удар.
Как така не? - Значи не.
Ти се отнасяш добре с мен. Имаш бизнес.
Не искам да те прецаквам. - Не, това тук е прецакването.
Мислиш, че искам до края на живота си да наливам бира на селяците?
Инвестирах всичко в това място.
И то никога няма да се изплати.
На 56 години съм. Това при боксьорите е 70.
Черен съм и имам досие. - Ама и ти знаеш как да се рекламираш.
Майната ти.
Виж, не искам много,
но искам нещо повече от това.
Владееш ли конкретни умения?
Освен това, да те спасявам?
Докторите не успяха да спасят ухото на Маркъс.
Е, по-добре наполовина глух,
отколкото напълно мъртъв.
Защо не ги уби?
Аз не съм убиец.
Покойният ми съпруг не би се съгласил.
Сигурно.
Да знаеш, че няма да се откажат.
Какво правиш тук, Кат?
Не знам.
Г-н Проктър!
Ще ми окажете ли честта да си затворите шибаната уста?
Тук съм.
Дундуркаш арестанта, а? - Да.
Нещо против да поговоря с него?
Моля, стига това да го накара да престане да пее.
Кметът вундеркинд идва да се наслади на момента.
Порадвай му се, кмете.
Повече от това няма да получиш.
Тревожи ли те нещо, синко? - Не съм ти никакъв син.
Извинявай. Забравих за проблемите с баща ти.
Знаеш ли, че се наложи да го изпратя в дом?
И когато ходя да го посещавам,
когато го виждам там, когато усетя миризмата...
Понякога бизнесите фалират, Кендъл.
Това дава път на прогреса.
Аз не съм виновен... - Ти го съкруши.
И сега аз ще унищожа теб.
Колкото и време да ми отнеме.
Възхищавам се на куража ти.
Повечето мъже биха грабнали пушката и хукнали след мен,
но ти... ти се кандидатира за кмет.
Това е малко... не знам, може би страхливо,
но за някой като теб,
за момче, което никога няма да бъде мъж...
Ти си чума за този град.
И аз ще...
Строях този град още преди да се родиш. Трябва да си ми благодарен.
Баща ти беше слаб, не беше мъж. И ти не си по-различен от него.
Да ме унищожиш? За мен ти си мравка.
Нямаш никаква представа какво е сила, нищожество.
Какво става, мамка му? - Мисля, че ще му трябва лекар.
Какво стана? Дан?
Обвинението е предумишлено убийство.
Ще пледирате ли сега, или ще изчакате делото?
Клиентът ми пледира невинност. - Много добре.
Предполагам, че ще искате да обсъдим гаранцията.
Това е обвинение в убийство. Имаме свидетел и доказателство.
Г-н Проктър е обществен благодетел, а прокуратурата го привиква постоянно.
Ако имаше опасност да избяга... - Това е политически фарс.
Очакваме делото да се провали, като всички предишни срещу клиента ми.
Г-н Проктър никога не е бягал. - Говорим за убийство.
Г-н Проктър има бизнес и не може да го управлява от ареста.
Добре, предвид миналото на обвиняемия
и факта, че никога не е бил осъден,
няма да го върна в ареста, до началото на обвинението.
Гаранцията е 300 000 долара.
Обвиняемият да предаде международния си паспорт.
Благодаря, ваша чест.
Нося чек.
Свидетел? - Работя по въпроса.
Проклет да съм.
Не ми пишеш, не се обаждаш.
Какво искаш?
Какво ли искам?
Бифтек, картофки и диетична кола.
Искам цялата есенна колекция на Жан Пол Готие.
И искам 750 хил. долара за бизнеса, който ми съсипа.
Съжалявам.
А ти какво очакваше? Говорим за шибания Рабит.
Е, мога да ти осигуря бифтек.
Можеш да започнеш с бифтек, след това ще ми търсиш жилище.
Жилище? - Точно така, скъпи, жилище.
Стегни се, момче. Премествам се в твойта махала.
Тук няма да ти хареса. - Грешиш.
Тук вече не ми харесва.
Знам всичко за програмата за защита на свидетелите.
Гледал съм в сума ти филми.
Трябва да ми уредите нов живот, например в Топика.
И там мога да бъда какъвто си пожелая.
Дипломиран електротехник.
Или професионален съветник.
Имам какво да ви предложа, братле. - Ти си лайно.
Аз съм отличен каменоделец. - Не можеш ли да млъкнеш?
Много си стегнат, копеле. Колко ти е кръвното?
Трябва да се изпикая.
Не забравяй да го изтръскаш.
Кой е?
Какво става, мамка му?
Какво има?
Дошли са за теб. - Мамка му!
Абе, ти май ме будалкаш?
Чакай! Пусни ме! Разкарай се!
Нищо не им казах! Хей, ченге, събуди се!
Помощ!
Превод и субтитри ПЕТЪР ХАРАЛАНОВ
http://subs.sab.bz