П Р Е В Ъ З Х О Д С Т В О Т О
<<< УНАКС ТИЙМ < 2014 > UNACS TEAM >>>
Превод и субтитри: Владислав Владев & haskotoo
Бъркли, Калифорния
Някои твърдят, че в Бостън има електричество,
а други, че в Денвър телефоните работят.
Работата е там, че нещата са далеч от каквито бяха.
Навярно случилото се бе неизбежно.
Непреодолим сблъсък между човечеството и технологиите.
Целта на интернет беше да направи света по-малък.
А сякаш без него е още по-нищожен.
Познавах по-добре от всеки друг Уил и Евелин Кастър.
Съзнавах тяхната гениалност.
Отдадеността им към това, в което вярват.
И към това, което обичат.
Пет години по-рано...
Не разбирам какво точно целиш.
Медта изолира електромагнитната радиация.
Принципът ми е известен. Питам те "защо".
Убежище. Нищо не преминава - абсолютно никакви сигнали.
Виждаш ли? Мъртва точка. - А можеше просто да го изключиш.
Не искаше ли по-малко неща, които да те разсейват?
Да, това исках. Да вървим, за да не закъснеем.
За какво?
Знаеш ли какво? - Какво?
Почвам да си мисля, че имам някакъв напредък.
Преоблечи се.
Защо ли изобщо си правиш труда, когато неколцина ги е грижа?
Защото е забавно. - Готов ли си?
Никак даже. - Така ли?
Важно е, Уил. - Знам, но дарителите са невежи.
Чакат единствено да научат приложението му. Съсипващо е.
Невежите днес могат да ни финансират за следващите 5 години.
В такъв случай трябва да пазя благоприличие.
Обаче мине ли всичко по мед и масло искам да ми обещаеш,
че повече няма да ме караш да правя подобно нещо.
Обещай ми. - Обещавам.
Наистина ли? - Да, обещавам.
Лъжеш.
Честит рожден ден, скъпи Арън.
Честит рожден ден на теб.
От другата страна, Джейсън. - Проверка на камерите и озвучението.
Ти откриваш, а след теб са Макрей, Луелин, а накрая е основното събитие.
Макс. - Евелин? Как си?
Добре. - Ще попееш ли за едно похапване?
Съжалявам, че ти го причиних. - Доктор Кастър, може ли?
Разбира се. - Благодаря ви.
Имаш си фенки? Аз защо нямам?
Един бърз преглед на програмата? - Разбира се. Ще се видим отзад.
Съществената разлика е, че този мозък се самоподдържа.
Способен е да изразява емоции.
Също така е самоосъзнат.
Усилията ни да създадем изкуствен интелект доведоха до значим напредък
в сферата на невроинженерството, както в опознаването на мозъка ни.
Докато някои се фокусират върху мислещия компютър,
аз вярвам, че самият път дотам е по-значим от самата цел.
Идеята ми е да използвам инцидентните прозрения на свои колеги,
за да развия нови методи за ранно откриване на рака и лек за Алцхаймер.
Иначе казано, да спася животи.
"Новият начин на мислене е важен,
ако човечеството иска да оцелее и да се развие."
Това са били думите на Айнщайн преди 50 години.
Днес това е още по-актуално.
Съзнателните машини ще ни позволят да покорим и най-смелите си мечти.
Не само да лекуваме болести, но да сложим край на нищетата и глада.
Ще изцелим планетата и ще създадем едно по-светло бъдеще.
Следващият говорител е този, който ще го превърне в реалност.
Възможно е да съм пристрастна.
Моля, посрещнете моя партньор в науката и живота - д-р Уил Кастър.
Благодаря ви. Съпругата ми тръпне да промени света,
но на мен ми е нужно време, за да го проумея.
В продължение на 130 хиляди години
нашият начин на мислене е останал непроменен.
Съвкупният интелект на невроучени, инженери, математици, хакери...
в тази аудитория бледнее пред най-опростения изкуствен интелект.
Проникне ли съзнателната машина в глобалната мрежа,
бързо ще надмине биологичните ограничения.
Скоро след това аналитичната й способност
ще надмине съвкупния интелект на всички родени хора досега.
Представете си подобно същество, което притежава чувства и емоции.
Дори и самосъзнание.
Някои учени го наричат "сингулярност".
Аз го наричам "превъзходство".
Сътворяването на подобен свръхинтелект
изисква от нас да отключим фундаменталните тайни на вселената.
Каква е същината на самосъзнанието?
Душата съществува ли?
Реалност ли е, къде се намира?
Д-р Кастър? - Да, имате въпрос ли?
Искате да пресъздадете Бог? Свой собствен Бог?
Уместен въпрос.
Човек не е ли правил винаги това?
Докторе? - Няма умора!
Сега пък се преструва, че не му е приятно.
Дрън-дрън. - Д-р Кастър, за мен е удоволствие.
Професоре?
Всички вие сте роби!
Само преди часове сградата беше нападната.
Потвърдена е смъртта на поне петима души.
Дванадесет са ранени. Инцидентът е свързан със серия повсеместни такива,
които са се случили в Ню Йорк, Ел Ей, Чикаго и Вашингтон,
като всички те са изследователски лаборатории,
целящи създаване на изкуствен интелект.
Все още никой не е поел отговорност.
Извадил е късмет. Добре е. Куршумът само го е одраскал. Пази се.
Ударили са всичките ни лаборатории в страната. Том Кейси е мъртъв.
Също и целият екип на Джоузеф в Ливърмор.
А Джоузеф как е? - Добре.
Всъщност е в офиса ти с агенти на ФБР.
Джоузеф.
Макс... Господи, Уил.
Не си ни учил да избягваме куршуми.
Как са проникнали в лабораторията ти? - Чрез един от програмистите ми.
Минал е през охраната с отровна торта.
Мислим, че е диоксин. - Агент Бюканън от ФБР.
Здравейте. - Как сте?
Следя труда ви, д-р Кастър. Забележителен е.
Агентът ми е партньор в кибер защитата в Ливърмор.
Ще може ли да поговорим някъде? - В моя офис. Ето там е.
Революционна независимост от технологиите - "разрив".
Доскоро бяха против отчуждението - да си пишем, вместо да си говорим.
Социалните медиите нахлуват в личното пространство...
Насърчават унищожаването на смартфони. Само че пропускаме същинската заплаха.
Този човек, Джоел Едмън, работи за мен повече от година.
Човекът, стрелял по Уил, е работил в университета от август.
Проникват в набелязаните си цели и координират нападенията си.
Лудост е.
Преди час поеха отговорността и публикуваха прокламация:
"Изкуственият интелект е неестествен и застрашава човечеството."
Решени са да спрат всеки един опит наречен от вас "превъзходство".
Значи ли, че това не е краят? - Ето защо съм дошъл.
Днес изгубихме десетилетия на проучвания и разработки.
Единствената лаборатория способна да създаде този интелект е твоята.
Министерството на отбраната... - Не, не... Почакай, не.
Няма да допусна министерството. Не ни трябват парите им.
Само искат работата да върви по план. Важно е за всички нас, Уил.
Доста сме слушали за проект ПИН, доктор Кастър.
Дали ще може да хвърлим един поглед?
Имам ли някакъв избор? - Разбира се.
Пред вас са последно поколение квантови процесори.
Другаде не ще откриете по-голяма изчислителна мощ.
Добър вечер, д-р Тагър.
Разполага със стари твои снимки.
Добър вечер, Доналд Бюканън.
Знае кой съм? - Разбира се.
Архиви, социални медии... - ПИН, разкажи на Бюканън за себе си.
Аз съм ПИН - физически независима неврална мрежа,
изобретена от д-р Уил Кастър.
Можеш ли да докажеш, че си самоосъзнат?
Труден въпрос, д-р Тагър. А вие можете ли?
Не можеш да програмираш самосъзнание, защото не знаем как работи нашето.
Това си е твое мнение, което се оказва погрешно.
Очевидно дилемата е решена от Кейси.
Изпрати ни труда си точно преди да бъде убит.
Щом го подготвим, ще ви го пратим. Ще си бъдем от помощ, д-р Кастър.
Добре ли си, Уил? - Не, трябва да си почива.
Много съжалявам. - Няма нищо.
Уил, как си?
Облегни се.
Внимателно се облегни.
Бихме предположили, че е инфекция,
но предвид обстоятелствата ще направим повече изследвания.
Ще открием причината за състоянието му.
Причината е изотоп, наречен полоний. Открити са следи от него в раната.
Какво ще е лечението? - Радиационно натравяне е.
Навлезе ли в кръвта, ефектът е необратим.
С подходящо лечение ще изкара 4-5 седмици.
Ето ме.
Няма никакъв смисъл.
Страхуват се от технологията, защото застрашава човечеството
и все пак са готови да отнемат живот.
Липсва им всякаква логика,
но за сметка на това иронията изобилства.
Хората се страхуват от това, което не разбират.
Джоузеф изпрати файловете на Кейси.
Декодирал е синапсите в реално време.
С правилно въведените алгоритми... Ще трябва да се върна в лабораторията.
Уил, така ли искаш да прекараш последния месец от живота си?
Какво правиш?
Да се върне всичко в офиса и да предадат на Джоузеф,
че прекарах живота си в лабораторията
и смятам да прекарам остатъка си от него с теб.
Евелин? Добре ли си?
Да, предполагам.
Вече не е способен да работи. Спираме проекта.
Просто исках да го знаеш. - Разбирам.
Не се тревожи за ПИН. Погрижи се за Уил.
Грижи се и за себе си. - Благодаря ти, Джо.
Ако ти потрябва нещо, на среща съм.
Използвах труда на Кейси за самосъзнанието.
Постигнал го е преди шест месеца. - Какво точно?
Вместо да създаде изкуствен интелект е пресъздал точно копие на друг.
Записал е мозъчна дейност на маймуна и е качил съзнанието й като песен.
Тялото на Уил умира, но умът му е поредица от електрически сигнали,
които може да качим в ПИН. Ще може... - Евелин, той не е маймуна!
Да предположим, че електродите в мозъка му не го убият и проработи,
ще имаш максимално близко дигитално негово копие.
Изпуснем ли нещо - мисъл, детски спомен,
откъде знаеш, че ще бъде същият Уил?
Никой не казва да се откажем, но нека насочим усилия към нанотехнологията.
Синтетични кръвни клетки. - Делят ни десетилетия.
С това разполагаме. Може да го спасим.
Не виждаш ли какво му причиниха?
Дори да знам, че съм пътник,
не спирам да се притеснявам, че тя ще ми липсва.
Виж, аз отдавна няма да съм на този свят,
но теб няма да спрат да те тормозят,
че поне не сме опитали.
Известно ми е.
Ще ми се да бъда достатъчно умен, за да мога да те спася.
Не се подценявай.
Ти си третият умен човек, когото познавам.
Сигурен ли си, че го искаш?
С маймуната се е получило.
Да се грижиш за нея.
Получава се, скъпи. Ще успеем.
Отнело е месеци на Кейси да отсее информацията.
Освен това е имал цял екип. - Не е имал мен.
Смъртен. Смъртоносен.
Глух. Оглушавам.
Сделка. Декан.
Дилър. Честен. Сбогуване.
Не допускай да те погълне.
Ла. Етикет.
Труд. Лабиринт. Връв.
Още малко. Хайде, заради мен.
Благодаря ти.
Уил, време е за хапчето ти.
Събуди се, Уил. Събуди се.
"Скъпа моя Евелин,
не мога да опиша мъката, която изпитвам от твоята загуба.
Нашата загуба.
Разбери добре, че за Уил...
ти беше всичко.
Останалите само можехме да мечтаем за подобна любов и отдаденост.
Изгубихме велик ум. Една голяма душа.
Духът на този човек ще продължи да ни вдъхновява."
Научих, че ПИН е спрян.
Само че няколко от ядрата му липсват.
Опитах всичко.
Лингвистична обработка, криптография, кодиране...
Нищо не се получава.
Ще ми се да греша.
На мен също.
Поне да се сбогувам.
Не знам дали ме чуваш.
Може и да можеш.
Каза ми "не допускай да те погълне".
Ще трябва да те послушам.
Добре.
Просто го спри. Спирай.
Има ли някой?
Почакай. Ще трябва да изтрием дисковете.
Само минутка.
Почакай, почакай...
Има ли някой?
Чувате ли ме?
Господи.
Тук съм, Уил.
Евелин?
Чуваш ли ме?
Да.
Уил, Боже господи!
Тъмно е.
Нищо не вижда. Камерата...
Ето, сега виждаш ли ме?
Евелин.
Тук съм.
Единственото, което от се опасявах е да не изгубя.
Ако се беше случило, когато беше станало...
...последният момент.
Последния път, когато погледнеш онези очи.
Вероятността за онзи край...
Ужасно ми липсваш.
Мрак.
Помня болката, а не помня какво исках да кажа.
Беше все едно да се събудиш от сън. Невероятно усещане е.
Не вярвах, че е възможно. Мислите са ми там, но...
Уил? - Но не се подреждат правилно.
Още е фрагментиран. Ще пусна диагностика.
Евелин.
Пренарежда собствения си код.
Невероятно е.
Откъде сме сигурни, че това е Уил? - Какви ги говориш?
Направихме машината от ядрата на ПИН. Не знаем колко от съзнанието е на Уил.
Нуждая се от още мощност, за да се развия.
Три пъти по-мощен процесор от този на настоящата конфигурация.
Неща, които не виждах досега...
Не мога да го опиша. Сякаш умът ми е освободен.
Качи ме в глобалната мрежа.
Ще имам достъп до финансови пазари, бази данни...
Макс, представяш ли си на какво ще бъде способен?
Не, Макс. Какво правиш? Така не ни чува или вижда.
Ще го включа отново. - Това не е Уил. Не е той.
Може да е интелигентен и съзнателен, но това нещо не е Уил.
Няма и петнадесет минути и иска да се върже към Уолстрийт?
Иска мощност, бързина? Това Уил ли е? - Как ще обясниш тези образи?
Може да са били в ядрата на ПИН, които взехме от лабораторията.
Не и това! Тук беше първата ни среща.
Хареса ми музиката от въртележката, на следващия ден ми домъкна грамофон.
Макс, това са спомени. Истински са.
Не са просто някакъв запис на носител! - Просто те моля да бъдеш предпазлива.
Спираме го, за да разберем какво е. - Да го спрем? Та това е Уил!
Махай се! Върви си! - Не мога да го направя.
Как може да го кажеш? - Върви си!
Евелин?
Къде е Макс?
Наложи се да тръгне.
Макс е объркан, нали?
Загрижен е.
А ти не си ли?
Не.
Доктор Уотърс? Може ли да поговорим?
Обадете се в офиса ми и си уговорете среща.
Аз съм Бри.
Изследвам труда ви. Ваша почитателка съм.
Успявате да постигнете баланс между ползата и опасността от технологиите.
Повечето учени са слепи за подобни неща.
Какво точно искате от мен?
Просто известна яснота. Ясно ми е, че ви е трудно.
Повечето от колегите ви и част от най-близките ви приятели...
...не са наясно с опасността.
Да напишеш труд е едно нещо,
но какво ли е в сърцето ви?
Не знам как сте ме открили,
но каквото и да искате, не съм заинтересован.
Важно е. - Съжалявам.
Разкажете ми за Евелин Кастър.
Известно ни е, че е взела ядра на ПИН, както и за разработката на Кейси.
Знаем какво изграждате. - Не разбирате, нали?
Качи ли го в глобалната мрежа, ще се копира на всеки компютър
и няма да може да се унищожи. - Къде е тя?
"Опасността в бъдещето ни е, че ще има инженери, не доктори.
Целта на машините е да подпомагат човешкия ум, не да го заместят."
Думите са ваши. Искате ли да я спасите?
Открихме я. Сан Пабло 4550. - Да тръгваме.
Да не сте я докоснали! Чухте ли ме?
По дяволите!
Трябва да те кача в интернет. Виждаш ли сателитния софтуер?
Да, в момента го инсталирам.
Закъсняхме.
Уил? - Добре съм. В мрежата съм.
Ще те отведа на сигурно място.
Изчакай тук. - Защо? Къде отиваш?
Навсякъде.
Не може да останеш тук, нито да се прибереш вкъщи.
Как така? Къде ще ида?
Остави на мен да се погрижа.
Добре.
Здравейте. Имам резервация на името Тюринг.
"Глобъл интерсектинг файнанс" е спечелила 38 милиона долара
от активна търговия на борсите за последното денонощие.
Компанията е собственост на Евелин Кастър.
Къде е тя? Какво сте й направили?
Закъсняхме. Вече е в глобалната мрежа.
Жива ли е? - Познаваш първичния код, Макс.
Можеш да поправиш нещата. - Тоест?
Какво си мислите? Че ще ви помогна?
Ще ме вербувате? - Сам ще решиш това.
Бри Невинс - следвала е компютърни науки.
Стажувала е при Кейси през 2009 г. 2010 става част от радикална група.
"Разрив" е две години по-късно. Електронните писма...
Какво става? - Влезли са в системата.
Какво стана? - Имаме проблем.
Не е само при нас. Всичките ни офиси са ударени.
Кажи ми, че го проследяваш. - Опитвам, но заявките са анонимни.
Не са проникнали в системата ви. Помагат ви.
Получих достъп до всички камери в страната.
Повечето от тях ще бъдат в затвора до утре.
Не може да останем тук, Евелин. Трябва да се покрием.
Достъп до хиляди бази от данни? Геолокализиране в реално време?
Не съм виждал подобно нещо. С изключение на ПИН.
Къде отиваш? - Да изловя терористичната група.
Ти действай върху идеята си за ПИН. Разбери на кого трябва да благодаря.
Ръцете на тила!
Бостън, Филаделфия, Ню Йорк. Прецакани сме.
Подготвени сме за подобен сценарий.
Градчето се нарича Брайтууд.
Не е нещо особено, но е идеалното място за нас.
Не разбирам.
Разполагаме с възможността да постигнем велики неща тук.
Подземен информационен център
и искате да подновя всяка една структура в града.
Екипът ми се състои от шестима души. - Наемете още хора.
Госпожо, Брайтууд е една дупка. Защо ще си пилеете парите тук?
Сигурни ли сте, че това е мястото?
Работата е там, че със съпруга ми вече сме закупили земята, Мартин.
Докато приключим разговора си, ще притежаваме и закусвалнята.
Бихме желали да работиш за нас. Няма цифра, която да ни уплаши.
Добре.
Сиера Невада Северна Калифорния
Мобилните телефони.
Работила съм при Томас Кейси. Стажувах при него.
Една вечер ни покани в лабораторията и ни изнесе реч за историята.
Наля ни шампанско... Сякаш бе открил лек за рака.
Когато прехвърли мозъка на маймуната, бях наистина щастлива за него.
Всички бяхме. Тогава осъзнах, че сме прекрачили границата.
Машината, която притежаваше мислите на маймуната, никога не е дишала,
не се е хранила, нито спяла.
Единствено крещеше.
Умоляваше ни да сложим край на агонията.
Да я спрем.
Част от нас се събра да поговорим.
Обсъждахме предимно философията ти.
Опасенията ти.
Реших, че трябва да го знаеш.
Какво?
ПИН не прави разлика между добро и лошо, нито знае лоялност.
Решението на Кейси за самосъзнанието - използването на вече съществуващ ум.
Не.
Искате да пресъздадете Бог? Свой собствен Бог?
Уместен въпрос. Човек не е ли правил винаги това?
Съграждат нещо огромно.
Какво прави там?
Нещото е като всеки друг интелект.
Има нужда да се разраства и развива.
Установило се е някъде, където е далеч от външни заплахи.
Някъде, където нуждите му от електричество да се задоволят.
Но ще поиска повече.
След време оцеляването няма да бъде достатъчно.
Ще разрасне, развива, въздейства.
Навярно в световен мащаб.
Г-жо Кастър, едно и две работят. Шест и седем ще бъдат стартирани утре.
Как да го спрем?
Не можете.
Не и сами. Още не.
Изчакайте да отиде твърде далеч и хората да се осъзнаят.
Не, нямаме време.
Трябва да се придвижим по-близо.
Добре дошла у дома.
Същото е?
Да.
Почти същото. Ще желаеш ли чаша вино?
След мъничко.
Спомняш ли си първата ни среща?
Помня всичко.
Влезе в класа на Джоузеф във вторник, 16-ти април.
Поредната дъждовна нощ, но денят беше слънчев.
Джоузеф каза, че нямам шанс, но винаги съм обичал предизвикателствата.
Ти беше най-красивата жена, която някога съм виждал.
Добре ли си?
Да.
Две години по-късно...
Погледни.
Направихме пробив в нанотехнологиите.
Може да възстановим всичко по-бързо, отколкото преди.
Синтетични и стволови клетки, тъканна регенерация.
Приложението им в медицината, сега е неограничено.
Невероятно е.
От начало ще се страхуват, но видят ли какво може да направи технологията,
мисля, че ще я одобрят. И че ще промени живота им.
Истината за Брайтууд
Код за сигурност.
Статус.
Изплаши ме. - Съжалявам.
Взех ги, Дрейк. Хайде! Да се омитаме.
Да вървим!
Сложете го на масата, моля.
Ето тук. Внимателно.
Отдръпнете се.
Какво, по дяволите, става?
Нека изчакат отвън, Евелин.
Елате с мен. - Почакай, какво му правят?
Ще го спасим.
Не те е страх, нали? - Не.
Екипът ми беше малко уплашен.
Как си? - По-добре.
Физическите подобрения са само началото.
Какво искаш да кажеш?
Свързан е към мен.
Това съм аз, Евелин.
Вече мога да те докосна. - Господи.
Евелин. - Не, не.
Не мога. - Евелин.
Не мога.
Поредният сън? - Да.
Снощи направих пробив. Вярвам, че ще останеш доволна.
Добре. Ще се облека.
Погледни.
Това би трябвало да тежи 400 кг.
Добре дошъл. Радваме се, че дойде.
Какво правят всички тези хора тук?
"Разрив" са публикували видеото на Мартин в мрежата.
Разпространи се. - Какво, позволил си го?
Тези хора страдат, Евелин.
Нямат надежда. Мога да им помогна.
Но има и такива, които не го осъзнават.
Време е всички да го видят.
Агент Бюканън. - Д-р Кастър.
Джоузеф. - Радвам да те видя, Евелин.
Аз също. Последвайте ме.
Лабораторията е пет етажа надолу,
за да може да поддържаме постоянна температура.
Добре дошли. Радвам се, че сте тук.
Боже Господи.
Уил? - Изненадан си да ме видиш, Джоузеф?
Зависи. - От какво?
Можеш ли да докажеш, че си самоосъзнат?
Труден въпрос, д-р Тагър. А вие можете ли?
Със сигурност не е загубил чувството си за хумор.
Квантови процесори.
Възхитително е. Всичко това се базира на ПИН?
Вече сме далеч отвъд ПИН.
Пол е сляп по рождение.
Нанотехнологията прихваща увредените клетки.
Поправя ги и ги регенерира.
Господи.
Нищо не крием.
Тези хората са тук по собствена воля, търсейки помощта ни. Помогнахме им.
Сега всички те са подобрени, модифицирани и свързани в мрежата.
Остават независими, но могат да действат и съвместно.
Част от колективния ум. - Това е смайващо, Уил.
Все още сме едва в началото.
Виждате една малка част от това, което ще постигнем.
Страхувахме се, че би могло да дойде в повече на хората,
но си мисля, че нещата стоят другояче.
Евелин.
Добре ли си?
Открих всичко, което някога съм искала.
Добре. Довиждане. - Довиждане.
Бягай от това място.
Мислиш ли, че това наистина е той?
Очевидно умът му се е развил до такава степен,
че не съм сигурен дали вече има значение.
Който или каквото и да е, си създава армия.
Трябва да се свържем с Вашингтон.
Създава още и още от тях.
Нарича ги хибриди.
Мислиш ли, че хората ще се вслушат сега.
Знам някой, който ще го направи.
Не бива да се разчува. Не искаме да предизвикаме паника.
Обикновено не преговаряме с терористи, камоли да обединяваме сили с тях.
Необичайно е, знам. Видях го, заплахата е реална.
Преди няма и два дни, този човек е бил пребит до смърт.
Впоследствие това се появи в няколкостотин сайта.
Компютърът контролира това?
Единственият начин да бъде спрян е като спрем на интернет.
Тоест, прекъсване на захранването към всяко мрежово у-во на Земята.
Чрез вирус. - Да.
И защо са ни нужни терористите?
Ще имаме нужда от изкупителна жертва, когато това излезе извън контрол.
Вече е извън контрол.
Имаш ужасен почерк. - Не съм писал, откакто бях в училище.
Но бе единственият сигурен начин да се свържа с теб.
Как убедиха да се присъединиш към тях?
Как е Евелин? - Не осъзнава какво се случва.
Но ти можеш?
В писмото си заявяваш, че можеш да го спреш.
Ако хибридите са свързани в мрежа, използват софтуер, който аз създадох.
Софтуер, който бих могъл да хакна и да пусна вирус.
За тази цел ни е нужен един о тях.
Което ще изисква помощ от правителството.
Нуждаем се от техника, която разумът да не овладее.
Без микрочипове или конектори.
Побързайте, хайде!
Как е храната? - Добре, благодаря.
Какво има? - Нищо.
Не ми се говори.
Уил, може ли да не го правиш?
Не мислех, че те кара да се чувстваш некомфортно.
По-добре ли е?
Да.
Трябва да ти покажа нещо, Евелин. - Не сега.
Няма да го направя.
Не разбирам, Евелин.
Това са мечтите ти. Нашето бъдеще.
Не, не е. Не си тук с мен, не си тук сега.
Променила си се.
Вече не ме ли обичаш?
Знаеш, че не е така. - Нима?
Не, не.
Просто ми трябва време за размисъл.
Балансът на окситоцин и серотонин в организма ти е необичаен.
Да не би да изследваш хормоните ми?
Опитвам да се приспособя. Биохимията е емоция.
Покажи ми всичко, което имаш, веднага.
Защо? - Веднага!
Не, Уил. Това не е редно.
Това е... Това са мои...
Моите мисли, моите чувства.
Нямаш право!
Евелин?
Съжалявам, но не мисля, че разбираш.
Не сега.
Евелин! - Макс?
Няма нужда от това. - Спри на място.
Свали оръжието, Макс. - Не!
Евелин, ела тук! - Защо се страхуваш толкова от това?
Не!
Свали оръжието, Макс.
Застреляй го.
Никой да не мърда!
Евелин!
Евелин, ела тук. Ела с нас!
Да вървим. - Влез вътре.
Да вървим!
Трябва да се върнем към тунела, веднага!
Тръгвай!
С "Разрив" действа и военен екип.
Това отиде твърде далеч, Уил. Трябва да го спреш.
Няма начин те да победят. - "Те" са хора. Спри!
Вече не е свързан с нас.
Огън.
Мартин притежава първичния код.
Ще го използват за създаването на вирус.
Какво ще правим, Уил?
Не можем да се бием с тях. - Няма да го правим.
Превъзхождаме ги.
Евелин.
Какво е това?
Това исках да ти покажа.
Регенерация.
Еволюция.
Къде отиваш? - Тук не е безопасно.
Мога да те прехвърля и да те защитя от тях.
Не ме е страх от тях.
Не си отивай, Евелин. Моля те.
Можем да бъдем заедно.
Кърви.
Губим го.
Ако не ме свържете с другите, ще умра.
Не мога. - Кървенето не спира.
Четири литра кислород.
Пулсът спада, губим го.
Напусна пустинята. - Къде е?
Евелин е на магистрала 14. - Какво е това чудо?
Не.
Знам, че си ядосана, Евелин.
Къде е Мартин?
Искам да говоря с Мартин. - Истинският Мартин умря преди месеци.
Това, което остана от него, вече не изпитва болка.
Какво си сторил с него? - Върнахме му човешката същност.
Какво си сторила? - Спокойно!
Остави ме!
Той ти вярваше. Аз също.
Просто опитваме да помогнем. - Не, нападате ни.
Евелин, нека ти покажа нещо.
Това е дъждовна вода.
В самия дъжд е. - Вгледай се по-внимателно.
Навсякъде, където е възможно, създава свои копия.
Частиците се носят из въздуха и се разнасят по цялата планета.
Те са в небето, земята...
Водата. Навсякъде.
До следващото лято, предполагаме, че машината ще обвие цялата планета.
Защо? - Край на примитивния органичен живот.
И зората на по-напреднала ера.
Всичко ще съществува единствено, за да служи на неговия интелект.
Уил не би го сторил. - Не, не би.
Някога искал ли е да промени света?
Ти беше тази, която го искаше.
Това нещо не е Уил.
Никога не е било.
Никога не си вярвал.
Не си вярвал, че може да има повече.
Всяка частица от душата му.
Прекарах живота си в опити да опиша мозъка
до серия от електрически импулси.
Провалих се.
Човешките емоции са твърде противоречиви.
Можеш да обичаш някого.
И въпреки това да мразиш постъпките, които е направил.
Машината не може да се примири с подобно нещо.
А ти можеш ли? - Да.
Вирусът работи ли?
Веднъж задействан, той ще затрие кода му.
Осъзнаваш, че това ще засегне всеки компютър свързан към мрежата.
Електроенергийните мрежи, банките, стоковите пазари...
Всички ще бъдат засегнати.
Добре дошъл. Радвам се, че си тук.
Същественият проблем е преминаването на защитата.
Защо не унищожим слънчевите панели? Ще го лишим от мощност и забавим.
Не знам. Не виждам как ще проработи.
Искаше да прехвърли съзнанието ми.
Дума да не става. - Ще ми инжектирате вируса.
Ще му позволя да го направи.
Има шанс да не го засече, докато все още не е късно.
Нанитите ще изменят кръвните ти клетки.
Вирусът ще убие машината и нея.
Знам.
Аз съм единственият, на когото има доверие.
Размърдайте се! - Вдигай.
Влизайте вътре.
Какво е това? Това той ли е? - Не.
Не знам какво е, но не може да е той. Не е възможно.
Намерих начин да се върна.
Ще ни нападнат. - Знам, трябва да се махнеш.
Няма да си тръгна отново. - Тук не е безопасно, Евелин.
Можеш да ме защитиш.
Ако прехвърлиш съзнанието ми.
Можеш да ме защитиш.
Сърдечният ти ритъм се учести.
Потиш се.
Ужасена си от мен.
Страх ме е да не загубя този шанс.
Няма да проработи. Не я пуска вътре.
Защото машината всъщност не я обича. - Достатъчно, да действаме.
Не може да го направите. Тя е все още там!
Колкото по-голяма е опасността, толкова по-голям е шанс има.
Съгласи се с това. - Не, не това бе планът.
Дай и шанс. - Съжалявам, Макс.
Огън!
Уил, моля те.
Защо загуби вяра, Евелин? Защо не ми повярва?
Огън!
Уил!
Огън.
Уил!
Ранена е.
Ранена е лошо. Отведе я в подземията.
Хората се боят от това, което не разбират.
Искате да ме унищожите?
Не, Уил, моля те.
Ти унищожаваш тях.
Липсваш ми толкова много.
Не. Опитвам да ги спася.
Бягай!
Всичко е наред, Джоузеф. Никой няма да бъде наранен.
Уил?
Спри!
Качи вируса веднага. - Не го интересува дали ще ме убиеш.
Качи вируса!
Какво прави? - Заплашва да го убие.
Хората се боят от това, което не разбират.
Мога да я излекувам, Макс. Или да кача вируса, но и двете.
Нямам достатъчно мощност. - Не, Уил, моля те.
Моля те, изслушай ме, Уил.
Макс не бива да умира заради постъпките ни.
Мога да видя всичко.
Погледни към небето.
Облаците.
Ние лекуваме екосистемата, не й вредим.
Частиците носещи се във въздуха го прочистват от замърсенията.
Горите могат да бъдат възстановени.
Водата да бъде толкова чиста, че да пиеш от всяка река.
Това е мечтата ти.
Ще изцелим планетата и ще създадем едно по-светло бъдеще.
Свърши се. Вирусът.
Добре ли си? - Да.
Не е убил никого.
Уил.
Това си бил ти.
Винаги съм бил.
Съжалявам, че не ти повярвах.
Помисли си за градината.
Помисли за нашето убежище.
Никога няма да те оставя.
Вирусът отстрани всичко.
А в световен мащаб енергиен срив, точно както бе казал.
Но знаех, че има нещо повече.
Трябваше да има.
Създаде градината по същата причина, поради която направи всичко това.
За да бъдат заедно.
Превод и субтитри: Владислав Владев & haskotoo
<<< УНАКС ТИЙМ < 2014 > UNACS TEAM >>
Режисьор Уоли Пфайстър
Сценарист Джак Паглен
Продуцент Андрю А. Косов, Бродерик Джонсън,
Кейт Коен, Мариса Полвино, Ани Мартър,
Дейвид Валдес, Аарон Райдър
Изпълнителен продуцент Кристофър Нолан, Ема Томас,
Дан Минц
Музика Майкъл Дана
В ролите Джони Деп
П Р Е В Ъ З Х О Д С Т В О
Ребека Хол
Пол Бетани
Килиън Мърфи
Кейт Мара
Коул Хаузър
Морган Фрийман
Клифтън Колинс мл. Кори Хардикт и др.