Лорд Томас.
Лорд Хенри. - Лорд Амброуз.
Лорд Робърт. - Лорд Уолтър.
Чарлс Грей, заложила съм 20 на вас. - Само 20? Бих ги удвоил.
Идвайте, дами!
ИМЕНИЕ АЛТРОП, АНГЛИЯ АПРИЛ 1774 Г.
Господа! Две обиколки на полето при мой сигнал.
Три, две... Едно!
Давайте, г-н Грей!
Джорджиана още ли ви допада? - Разбира се, лейди Спенсър.
Тя е изискана благородна дама и е отдадена на задълженията си.
Владее френски, италиански и латински. Язди и танцува...
Да, всичко това ми е известно. Тя е признание за вас.
Не виждам какво би попречило на крайно щастлив брак.
Не тези неща тежат на херцога. Негов дълг е да създаде наследник.
От друга страна дъщеря ви я очаква възнаграждение, щом това се случи.
Благодаря, Хийтън. - Ваша светлост.
Ваша светлост да е спокоен. Жените във фамилията ни винаги дават син.
При подобно уверение...
Така да бъде тогава.
Давайте, г-н Грей!
Съжалявам, дами. Както изглежда, спечели моят кон.
Браво, Чарлс.
Добра работа, господин Грей. - Браво!
Колко ти дължим? - Дължите ми 40.
20, 40... - Моята награда?
Какво предлагате? - Майка ви иска да ви види.
Благодаря.
Съжалявам. Много шумни ли бяхме? - Никак даже, скъпа.
Имаме по-важни теми за обсъждане. Ела тук.
Чух слух. - Да?
Скоро ще наричам дъщеря си "нейна милост, херцогинята на Девъншър".
Наистина ли, мамо? - Да.
Херцогът на Девъншър?
Надявах се да не се разделяме, докато не станеш на 18 г.,
но при толкова добър брак би било егоистично да не те пусна.
Обича ли ме? След само две срещи? - Разбира се.
Като обичаш истински, не е нужно да опознаваш другия. Усещаш веднага.
Вярвам, че ще си щастлива с него. - Ще бъда. Знам, че ще бъда.
ХЕРЦОГИНЯТА
Идвай! Тя е тук! - Ваша светлост! Ваша светлост!
Какво искат? - Да ме видят. И новата ми съпруга.
Може да е досадно, но ще свикнеш.
ДЕВЪНШЪР ХАУС, ЛОНДОН
Добре дошли, ваша светлост.
Елате! Тук, момче! Тук! Хюго! Ела! Да, да, да.
Насам. Хюго! Ела, момче! Хайде!
Ножици. Свободни сте.
Колкото и да опитвам, така и не успях да разбера
защо женските дрехи трябва да са толкова сложни.
Предполагам, че това е нашият начин да се изразяваме.
Каквото и да значи това. - Вие имате толкова начини за изява,
а ние трябва да се задоволяваме с шапките и роклите си.
Би ли отишла в леглото?
Човек трябва да приема задълженията си.
Някои идват с брака, макар и тежки. - Да.
Само че като сме заедно... Когато сме заедно интимно...
Знам, може да е неприятно, но ще е само докато го дариш със син.
Тогава случаите ще станат по-редки и не толкова решителни.
Би било различно, ако говореше с мен от време на време.
Не че е нелюбезен, просто никога не говори с мен.
Мислех, че ще е като татко и че под хладната му резервираност
ще има голяма дълбочина и сантименталност.
Той обаче не се интересува от нищо! Освен от кучетата си.
Не бъди толкова сурова с него, Джи. Той просто изпълнява своя дълг.
А и за какво толкова да говорите? - Не, права сте.
Колко глупаво от моя страна да реша, че ще говоря със съпруга си!
Джорджиана, въоръжи се с търпение, твърдост и покорство.
Скоро ще се появи момченце и тогава ще видиш.
Партията на вигите смятаме това за справедливо, правилно и разумно.
Справедлива е независимостта на Америка, правилно е да няма роби
и е разумно да дадем свобода на обикновения човек,
за да може на благословиите на това благословено парче земя,
на тази Англия, да се радват поравно всички нейни жители.
Бих искал да вдигна тост за нашия домакин и благодетел
Негова милост херцогът и за красивата му херцогиня. Станете!
Херцогът и херцогиня! - Херцогът и херцогиня!
Безупречна реч, г-н Фокс. - Благодаря ви.
Винаги е по-лесно да се обръщаш към приятели, особено ако са пияни.
А как се стори на херцогинята речта на господин Фокс?
Трябва да призная, че още не разбирам от политически речи.
Самата им форма ми пречи да видя значение им, ако има такова.
В коя част по-конкретно посланието се изплъзна на ваша светлост?
Като цяло силно симпатизирам на възгледите ви,
но не схващам напълно, доколко ние, Партията на вигите,
сме посветени на идеята за свобода. - Ще разширим правото на глас.
За всички мъже? - За бога, не! За повече. С мярка.
Свобода с мярка? - Именно.
Уверена съм в най-добрите ви намерения,
но ще се осмеля да кажа, че не бих похабила гласа си, ако го имах,
за толкова двусмислено изказване.
Човек или е свободен, или не е. Понятието за свобода е абсолютно.
Все пак човек не може да е умерено мъртъв, обичан или свободен.
Винаги е - или, или.
Смятам, че е редно да кажа НЯКОЛКО думи. Когато...
Би ли проверила покоите ми за... - Ваша милост?
Нещо не е наред ли? - Не.
Просто си тръгнахте. - Да. Приключих с храненето.
Тези проклети речи ме отегчават. Трябва да ги забраним за в бъдеще.
Но вие сте главният покровител на Партията на вигите?
Да. Нямам проблеми с политиката, но не мога да търпя реториката.
Да дойда ли с вас? - Не. Защо да идваш?
Херцогът е добре, просто иска да си почине малко. Седнете си, господа.
Херцогът не хареса дългата реч ли? - Категорично, не.
Хареса я много и изказа надеждата, че другият път ще е дори по-дълга.
Ваша светлост. - Ген Фокс.
Какво става? - Нищо, което да те засяга.
Не разбирам. - Ела тук.
Тази вечер си много красива. Тази рокля по твой дизайн ли е?
Да, благодаря.
Значи трябва да позволиш на съпруга си да я оцени по-отблизо.
Ела тук...
Да, поканете ги.
Ще ни гостува някой ли? - Овнешкото няма ли странен вкус?
Не, не бих казала. - Според мен има.
Джи, това е Шарлът. Ще остане при нас.
Защо?
Защото майка й е мъртва и няма къде другаде да отиде.
Вие ли сте баща на това дете?
Просто малко момиченце, Джи. Не е краят на света.
Нима очаквате да се грижа за нея? - Къщата е пълна с празни стаи.
Няма да те тревожи. Ще е от полза, да се упражняваш като майка.
Докато се появи синът ни.
Не, вкусът на овнешкото не е наред. Има му нещо. Би ли го отнесъл?
На нормално овнешко ли има вкус?
Ела тук!
Не мисля, че е нормално овнешко. Куче с късмет! Кой е късметлия?
Куклата ти има ли си име?
Бас ловя, че й харесва новата й спалня.
Измисли й име и утре ще ми го кажеш.
Дали ще можеш, Шарлът?
Бихте ли ни оставили, моля? - Ваша светлост.
Здравей, Шарлът.
Казвам се Джорджиана.
Добър вечер. - Благодаря.
Добър вечер, дами.
Ваша светлост просто ще избухне. - Шеридън е добър в комплиментите.
Има още няколко седмици. - Големият корем отива само на вас.
Фокс дава експертно мнение, защото все вижда голям корем в огледалото.
Ако беше върху жена, щяхме да знаем какво е.
Драги Шеридън, преди час коремът ми беше върху жена. Ами сега?
Научете се да обиждате господин Фокс, преди да е започнала играта.
Много е добра.
Край на залозите.
Седем. Нейна милост печели отново.
Нов залог?
Как сте, Ваша светлост? - Ваша светлост!
Това родилни болки ли са? Съпругата ми ражда.
Това заслужава тост. Може да имам наследник преди края на вечерта.
Дами и господа, представям ви шестия херцог на Девъншър!
Ваша светлост. - Не съм в настроение за разговори.
Кажете ми, моля, дъщеря ми... - Ще може ли да ме дари със син?
Не унивайте!
Стига майката да е в добро здраве, това е подготовка.
В нашата фамилия... - Да, знам. Във вашата фамилия!
Ваша светлост.
Виждаш ли светлинката? Виждаш ли я?
Скъпа, как си? - Доста добре.
Силна и здрава ли е? - Перфектна е.
Уилям прие ли ви? - Да.
Разстроен ли е, че не е син?
Само я погледна и излезе. Почти не съм го виждала.
Трудни времена са за него, скъпа. Много погледи го следят, и не мили.
Тя е просто прекрасна.
Дойке! - Не, аз ще я нахраня.
Сигурна ли си, скъпа? - Да.
Аз съм нейна майка все пак, дори да е просто момиченце.
Какво проклятие!
ШЕСТ ГОДИНИ ПО-КЪСНО
ХАРИО, МАЛКАТА ДЖИ, ШАРЛЪТ
ГРАД БАТ
Приятно е, когато сме на почивка, да поискаме няколко мъдри думи.
Така че без заобикалки за мен е чест да дам думата на бележития ни гост.
Когато се появи, всички погледи се впиват в нея.
Когато не присъства, тя е тема на всеобщи разговори.
А това, което е облякла днес, нямам търпение вие да носите утре!
Самата Императрицата на модата - херцогинята на Девъншър.
Дойдохме в Бат да се измъкнем от Лондон, а цял Лондон е дошъл тук.
Някой действително ме попита какво е перото, с което съм закичена.
Знаем само за два екземпляра от тази рядка птица.
Единият очевидно се озова на главата ми.
А слухът за другия е, че се е кандидатирал за Партията на торите.
Бес Фостър.
Извинете ме.
Не мисля, че ни запознаха. - Не са. Лейди Елизабет Фостър.
Видях, че говорите със съпруга ми. - Да. Искаше да танцуваме.
Това не е силната му страна.
А вие му отказахте? - Не ми е до мъжка компания.
Благодаря. Какво ви води в Бат?
Съпругът ми е с любовницата си и исках малко развлечение. А вас?
Херцогът ползва водата за подаграта си. А аз за здравето си.
Наистина ли? Чух, че сте тук, защото не можете да заченете син.
Простете! Ужасно изказване. - Поне беше истината.
Винаги може да се разчита да изръся глупост.
Значи е трябвало да приемете поканата на херцога. Имате общо.
Да се прибираме, Джорджиана.
Къде сте отседнали? - Наех си квартира в града.
Трябва да се срещнем отново. - Непременно.
Харио! Ела тук! Заболя ли те?
Мамо... - Ангелчето ми!
Имаш ли рана? Ожули ли се? Нека погледна. Това коляно ли е?
Мисля, че ще оцелееш. Така. Коя първа ще стигне до моста?
Едно, две, три! Тичайте! - Хайде, Харио!
Падат и стават. Защо не сме така? - Вече е далече да падне.
Здравейте, отново. - Здравейте. Прекрасни момичета.
Имате ли деца? - Да. Три момчета.
Три момчета... Какво ли не би дал херцогът за едно от тях!
С голямата си приличате най-малко. - Да. Сигурно сте чули историята.
Дъщерята на съпруга ми се ражда, преди да се оженим.
Майка й е била прислужница. После умира и взехме детето.
Съжалявам, не биваше да го казвам? - Най-зле пазената тайна. На 9 г. е.
Обичате ли я? - Разбира се. Колкото другите две.
Елате да ви запозная.
Момичета! Запознайте се с новата ми приятелка - лейди Елизабет.
Благодаря. Термална вода.
От сярата е. По два пъти на ден. - И трябва да я пиете?
А причината да не зачевате момче? - Няма.
Освен помятанията. Две мъртвородени, и двете момчета.
Но и две здрави момичета.
Всички ви гледат.
Какво ви има на врата? Бес?
Не е незаконно да биеш жена си, ако пръчката не е по-дебела от палец.
Господин Фостър? Не е възможно! - Не това е най-лошото.
Какво би могло да бъде по-лошо? - Взе децата ми. Не дава да ги видя.
Какво възнамерявате да правите? - Вече не знам какво да сторя.
Законът подкрепя господин Фостър.
А къде ще живеете през това време? - По квартири. Докато имам пари.
Поне с това мисля, че мога да помогна.
Уилям? Утре си тръгваме.
Лейди Елизабет няма да посещава родителите си за известно време.
А рядко идва в Лондон. - Да. Жалко.
Всъщност, няма къде да отседне.
Проблем.
Защо не остане при нас? Поне за известно време.
Благодаря.
Невероятно! - Има замък в Ирландия.
Болтън Аби, Чизик, Бърлингтън. - Разбира се.
Кой е най-големият? В този обаче се чувствам най-много като у дома.
Толкова се радвам, че си тук. Уредих прекрасно начало на сезона.
Нека всички брачни напасти ме поразят по две,
ако някога опитам отново да бъда приятел с теб.
Колкото повече, толкова по-добре.
Не, не, мадам! Очевидно е, че не ви пука за мен ни най-малко.
А аз бях луд да се оженя за вас.
А аз съм убедена, че бях голяма глупачка да се омъжа за вас.
Старият клатушкащ се ерген...
Който беше сам на 50 г., защото не бе намерил коя да го вземе.
Бес, да те запозная с господин Фокс, лидер на опозицията.
Г-н Фокс, лейди Елизабет Фостър. - Ген Фокс.
Моето протеже - Чарлс Грей. - Г-н Грей.
Той е най-новият ни буден младеж.
Едва е завършил "Кеймбридж" и вече е член на Парламента.
Винаги съм смятала, че ще успеете. - Благодаря.
Хареса ли ви пиесата?
Трябва да призная, че не съвсем.
Изгубили сте чувството си за хумор? - Не ми е известно.
"Училище за скандал" е комедия. - Да.
Макар че от моя гледна точка е трагедия.
Ваша светлост! Колко ни липсвахте!
Във ваше отсъствие Лондон падна до нивото на скучна провинция.
А това е драматургът господин Шеридън. Лейди Елизабет Фостър.
Не искам да съм груб, но актьорите искат да се запознаят с херцогинята.
Г-н Фокс? Може ли? - Да?
Откъде да събера такава клюка? - Не бяхме ли лоши с херцога?
Можеше да е и по-зле. Оригиналното заглавие бе "Лошият брак".
Винаги ли е така? - Както казват,
май само херцогът на Девъншър не е влюбен в съпругата си.
Херцогинята на Девъншър. - Приятно ми е.
Успя ли да се развеселиш? - Прекрасно беше. Благодаря.
Чудесно.
Говорих с господин Грей цяла вечер. - Така ли?
Влюбен е в теб. - Скъпа Бес, не е. Точно обраното.
Нима не виждаш как те гледа?
Наистина? Нима не забелязваш? - Стига!
Джорджиана, сношението не е само за създаване на потомство.
Даже може да е доста приятно. - Да, знам.
Затвори очи и се опитай да си представиш Грей...
Как отпуска роклята ти, как целува гърба ти...
Никога не правят така. - Напротив.
Затвори очи.
Грей е зад теб... Бавно разтваря роклята ти...
Не, Бес! Стига! - Затвори очи!
Целува гърба ти...
Ето... Видя ли?
Ваша светлост. - Изборите са след 6 седмици, нали?
Как върви кампанията?
Ужасно. Единствената ни надежда е да спасим Уестминстър за Фокс.
Имам недостатъци, но да привличам внимание, не е най-маловажният.
Може би може да използваме това в наша полза.
Дами и господа!
Представям ви човека,
който ще ни разкаже какво да правим и за партията, в която така вярваме.
Господин Чарлс Грей!
Добри хора от Уестминстър!
Светът е на ръба на пропадането или на спасението.
От Франция до Америка мъже и жени се борят да се освободят,
да намерят смисъл в съществуването си.
Над нас е надвиснала промяната!
Не бива да се връщаме към старото.
Трябва да поведем Англия в този прекрасен, нов свят
и да разтърсим небесата!
Как се справих? - Не се изложихте твърде много.
Беше възхитително. - Бях притеснен.
Присъствието ви привлече най-малко три пъти повече хора.
Притеснявам се дори в момента.
Мислите ли за мен, като ме няма? - Би трябвало да знаете, че е така.
Поколебахте се отвърнете. - Не!
Не съм свикнал да ме питат толкова прямо.
И то точно вие...
Мисля за вас непрестанно. Винаги е било така.
Каретата ви чака, ваша светлост. - Благодаря.
Какво търсите пред стаята на лейди Елизабет?
Кой е вътре с нея?
От всички жени в Англия трябваше да се нахвърлиш точно на нея...
Никога не съм възразила за нито една от изневерите ти.
Приемах всяка една договорка, която си предлагал.
Отгледах Шарлът като своя собствена дъщеря.
Това обаче...
Имах едно-единствено нещо за себе си.
Защо не мога да оставиш Елизабет за мен?
Що за човек си ти?!
Тя е единствената утеха в брака ни! Отне ми единствената ми приятелка!
Какво не ми е наред?
Никога не съм твърдял, че съм особено деликатен човек, Джи.
Аз... Винаги съм знаел какво очаквам от този брак
и какво съм готов да дам.
Като съпруг аз изпълних своите задължения.
Като съпруга обаче ти не го стори.
Тя трябва да се махне. На мига!
Няма повече да стъпи в този дом! - Намали тона! Самозабравяш се.
Искам да се махне.
Не искам да я виждам повече. Върви и я изгони веднага!
Не бих могъл да го сторя.
Няма да го направя, Джи.
От самото начало не я харесвах. - Това стана съвсем ясно, мамо.
Напуснала е Девъншър хаус, надявам се.
Живеят там заедно?! Как го позволи? - Не знам...
Не знам! Помогнете ми, мамо. Кажете ми какво да сторя.
Трябва да пишеш на съпруга си
и да настояваш да я отпрати. - Няма да го стори.
Каза ми, че не може да става и дума.
Тогава се прибираш и поемаш задълженията си отново.
Да го накараш да осъзнае коя обича. Ще загърбиш политиката и хазарта.
Ще се отдадеш на това да бъдеш любяща съпруга и на задачата си
да го дариш с наследник.
А тя скоро ще му омръзне.
Нямаш друг избор.
Здравей, Джи. - Уилям.
Нямам властта да те изпъдя от дома си,
но мога да те изгоня от стаята си. - Позволи ми да ти обясня.
Няма нищо за обясняване. - Това е шансът ми да видя децата.
Херцогът е най-силният пер в Англия и е единственият ми шанс.
Има граници на жертвите за децата. - Не, няма.
Няма никакви граници.
Напусни!
Няма какво повече да си кажем.
Майка ти каза, че би ти било интересно.
Това е кремък. Когато удари тук, поражда искра.
Искрата запалва барута и изстрелва куршума от оръжието.
Ето така. Натъпчи го вътре.
На дясното рамо. Дръж здраво и по-напред. Тежка е, нали?
Трябва да се наведеш. Дръж и двете очи отворени, следи дулото.
Следи цевта. Точно така.
Бам! Ето. Нека ти покажа.
Ето така. Доста е тежка, нали?
Жаден ли си? Искаш ли нещо за пиене?
Господа, жадни ли сте? Искате ли нещо за пиене?
Благодаря ти.
Знае ли херцогът с кого се срещате? - Не.
Попита ли изобщо? - Не. Зает е да мисли за други неща.
Както и вие.
Ще помогне ли, ако разкриете болката си?
Не мога да го обсъждам с вас.
А и само ще ви отегчи. - Не е нужно да угаждате на другите.
Така съм възпитана да правя. Трудно е да се отучи човек.
Ще ми позволите ли да ви споделя свое наблюдение?
Мисля, че го правите, за да ви обичат хората.
Какво ви кара да заключите така? - Това, което виждам.
На съпруга си, на приятелите. Особено на лейди Бес.
Дори на обикновените хора. - Не съм го осъзнавала така досега.
Карате ме да изглеждам толкова жалка!
Джорджиана!
Позволих си повече отколкото трябва. Извинявам се.
Повярвайте ми, че го казах само за ваше добро.
Моля ви, кажете ми какво ви тежи!
Сторих някои неща в живота си твърде късно, а други - твърде рано.
Не, не сте.
Съжалявам...
Благодаря.
Добре.
"Добре" ли?
Обичате ли се?
Джорджиана. - Обичате ли Бес, ваша светлост?
Каква е целта на всичко това? - Не изисквам нищо спрямо него.
Бес, а ти обичаш ли съпруга ми? - Както обичам и теб.
Значи възнамеряваш да останеш?
Уилям ме помоли да го сторя.
Не намери ли сили в сърцето си да му откажеш?
Не.
Нека тогава да сключим сделка. Да. - Сделка ли?
Давам ви благословията си,
ако приемете чувствата ми към Чарлс Грей.
Първоначално не го осъзнах. Реших, че е просто флирт...
Той може да ме направи щастлива.
Сделка? Сделка...
Аз не сключвам сделки. Защо да го правя?
Аз командвам. Ще го повикам, ще го предизвикам на дуел.
Ще пусна куршум в главата му. Тихо! - Уилям...
Решена си да ме направиш на пълно посмешище ли?
Мъж, не можещ да направи син, а после и рогоносец?
Уилям, Джорджиана иска същото... - Мълчи, жено!
Негова мръсница ли си? - Не.
Против си? Имаш Бес, три момчета! - Три момчета ли?
Мислиш ли, че мога да направя тези копелета свои наследници?
А? Мислиш ли?
Уилям!
Не ме познаваш изобщо, нали? - Напротив. Лоша комбинация сме.
Исках две неща - вярност и син. - Същото като от кучетата си!
Не ме докосвай! Не ме пипай!
Махни се!
Махни се от мен! Така ли се държиш с нея? Така ли е с мръсницата ти?
Не! Не! Спри! Не!
Ела с мен. Шарлът, ела с мен!
Роди ми син. Дотогава, стой тук.
Прави каквото кажа.
Представям ви победителя! Господин Фокс - човекът на народа!
И ви давам оръжието - херцогинята на Девъншър.
Благодаря ви! Благодаря на всички ви за този прием днес.
Днес спечелихме вота.
Утре ще определяме бъдещето!
Ваша светлост. - Ваша светлост.
Дали ваша светлост ще ме удостои с един танц?
Внимателно!
Огън!
Ваша светлост, косата ви!
Моля, изгасете косата на нейна милост.
Нейна милост трябва да почива, така не ще има пречки за раждането.
За какво говорите? - Херцогинята е бременна.
ДЕВЪНШЪР
Тук също.
Благодаря, Хийтън.
Ела!
Ваша светлост. Съгласно клаузите в наследството на негова милост
това е за вас - да харчите по свое усмотрение.
Най-сетне успех.
Джорджиана...
Аз също ненавиждам цялото това положение.
Сменяш или задържаш?
Задържам. - Нима? И аз няма да сменям тогава.
Да погледнем. Ти печелиш. Браво.
Мамо, забрави да раздадеш.
Ваша светлост. - Ген Грей.
Отзовали са ви от Франция? - За кратко.
Няма ли революция още? - Още не, но е въпрос на време.
Как така сте тук? - Получих покана.
Реших, че е от партията и приех. - Разбира се.
Родих син.
Да.
Казва се Уилям Джордж Спенсър Кавендиш, маркиз на Хартингтън.
Наричаме го Харт. Така е. - С херцога сигурно сте доволни.
Херцогът отпътува за Лондон да го отпразнува.
Липсвахте. Много...
Десет на кралицата. - Край на залозите.
Губещата карта... Четворка.
Печелившата - кралицата.
Осем на тройка. - Пет на петица.
Всички петици минаха, Джи.
Май съм твърде уморена да играя.
Господа. - Ваша светлост.
Джорджиана! Никой не бива да узнава.
Ти си повикала Грей. - Лека нощ!
Мислех да отида до Бат.
Бес, може да се грижиш за съпруга ни, докато се лекувам.
Да, Уилям. Защо не? Ако Джи тръгне сега, ще отидем, като се освободиш.
Щом се налага.
"Херцогинята на Девъншър се появи миналата седмица в Бат с боне.
Откакто влезе в агитацията, нейна милост харесва бонетата."
О, чудесно!
Коя ти допада най-много?
Тази?
На тази изглежда, сякаш най-после си спечелила. Много е добра.
А на тази... Тази рокля наистина ли е удачна за привличане на гласове?
О! Вие, политиците, не разбирате абсолютно нищичко от мода.
Ако наистина ме питаш коя бе любимата ми...
Бих казал - тази.
Добро утро, Чарлс. - Добро утро.
Идеално. Благодаря.
Решихме да те изненадаме, Джи.
Май веднъж бе казала, че в брака ни липсва достатъчно спонтанност.
Майко, защо сте тук?
Та... Срещна ли се с много хора от нашия кръг в Бат?
С някои. С фамилия Кук.
И Хавефорд. И лорд Уиклоу.
И с разни политици, нали? - Така мисля.
Грей тук ли е? Имам предвид господин Чарлс Грей.
Носи се слух, че е тук. - Няма да се откажа от него.
Джорджиана! - Всеки има любовник. Бес е с него.
Ако бе по-дискретна, можеше да е друго.
Друго ли? - Добре, че още не е по вестниците!
Скъпа, Грей е неженен. Няма нито състояние, нито титла.
Не рискува нищо с тази афера. Опасността е само за теб.
Грей ме обича. - Както и Уилям.
Да. Обичам те.
Как? - Така, както аз разбирам любовта.
Джорджиана, това стигна твърде далеч.
Под достойнството ни е. Говорят те! - Нека си говорят.
С Грей съм пропаднала жена. Добре. Уилям да се разведе и да вземе Бес.
Това никога няма да се случи.
Ще ви оставя.
Какво следва? Пак ще разкъсаш дрехите ми и ще ме насилиш ли?
Защо бих го сторил?
Никога не си имала високо мнение за маниерите или за интелекта ми,
но аз не върша нищо, което не служи на някаква цел.
Знам отлично какво има между вас. - Обичаме се.
Нямам съмнение. Той е мечтател като теб.
И двамата мечтаете за свят, който не съществува, а няма и да го има.
Що се отнася до реалността, позволи ми да те просветля.
Ако не се откажеш от него още сега,
ще се погрижа всеки дом и всички пари да станат недостъпни за него.
Няма да бъде допуснат нито в правителството, нито във властта.
Мечтата му да стане министър-председател
и вашата обща фантазия за променен свят, ще станат на пепел.
И никога повече няма да видиш децата си.
Джорджиана!
Моля те да се върнеш в Лондон. Да. - Без теб?
Това е от момичетата ни.
Малкият Харт пропусна да пише, но все пак още няма и годинка.
Това ще е грешката на живота ти. - Не.
Тази грешка допуснах преди много години.
Вярвам, че знаеш къде е изходът.
По дяволите, човече! Отвори! - Ваша светлост.
Мамо! Мамо! Мамо!
Хайде, момичета. - Мамо, обичам те.
Момичета, вървете. Майка ви ще дойде при вас след малко. Хайде.
Вървете.
Знай, че съм изключително щастлив, че стигнахме до споразумение.
Не е добре за малките да не виждат майка си толкова време.
Моят живот за техния. - Единият начин да го опишеш.
Майка ти май го нарече "уважение към приличието пред личната полза".
А дали не е "затворничество в собствения ми дом"?
Не. Тя не се изказа така. Това щях да го запомня.
Джорджиана! Джорджиана!
Джорджиана! Пуснете ме, моля! - Извинете ме.
Джорджиана! Моля те!
Джорджиана!
Благодаря, Бърли. - Пуснете го.
Писах ти по десет пъти на ден, а не получих нищо от теб.
Какво се случи? Нима не ме обичаш вече?
Личните ми чувства са непроменени. - Трябва отново да бъдем заедно.
Искам да се оженя за теб, да носиш децата ми. И момичета, и момчета!
Иска ми се да можеше да е така. - Може. Ще бъде.
Тъги ще има. Да не се предаваме. - Не, Чарлс.
Тръгни си и бъди с мен. Свободна жена. Сега! Да вървим!
Не мога да изоставя децата си.
Чуй се какво ме караш да сторя.
Какво има? Не ти ли харесва гълъбът?
Според мен е доста вкусен.
Нося детето на Чарлс Грей.
Моля, уведоми херцогинята за решението ми.
Ето как ще стане. Ще отидеш извън града, където ще родиш детето.
А то ще бъде поверено на грижите на семейството на Чарлс Грей.
Слушаш ли ме? - Мисля, че те чу. Да я оставим.
Джорджиана, моля те! - Не се обсъжда. Уведомена е.
Прояви милост към нея, Уилям. - Сама си го причини. Сега, идвай!
Не! Ще отида с нея. - Никъде няма да ходиш.
Ще отида с Джи, ако тя пожелае, и не можеш да ни спреш.
Благодаря ти, че дойде. - Нямаше как да не бъда до теб.
Време е.
Да помогна ли? - Не, аз ще я отнеса.
Ваша светлост, аз съм генерал Грей.
Къде е Чарлс? - Съпругът ви реши да я взема аз.
Генерал Грей.
Казва се Илайза.
Ела!
Държа те. До теб съм.
Не съм особено умел в изразяването,
когато се касае за дела от по-личен характер...
Но ще се опитам.
През годините предприемах действия, които ти осъждаше...
Като сурови.
Аз обаче не бих желал да понасяш повече страдания.
Всъщност ми се иска в живота ни да настъпи спокойна нормалност.
Лейди Мелбърн организира малко събиране по повод завръщането ти.
И предвид неясните мълви, циркулиращи последната година,
смятам, че ще е разумно да отидем.
Демонстрация на сплотеност, така да се каже.
Кой ще е там? - Всички.
Както желаеш.
Колко е прекрасно да си тъй свободен!
Херцогът и херцогинята на Девъншър и лейди Фостър.
Ваша светлост. - Радвам се да ви видя.
Извинете ме. - Добре дошли, Ваша светлост.
Добре дошли отново. Липсвахте ни. - Добре дошла, Джи.
Изглежда ослепително. - Абсолютно.
Здравейте, Хенри. - Радвам се да ви видя отново.
Бихте ли ме извинили?
Г-н Грей. - Ваша светлост.
Дано пътуването ви е било приятно. - Да.
Прекарахме лятото в Швейцария, а зимата в Ница.
От името на всички ще кажа, че... Радвам, че сте у дома невредима.
А какви са новините при вас? - Подготвям годеж.
С лейди Понсънби. Скоро ще бъде обявено.
Моите поздравления.
И имам племенница. Илайза.
Която е обградена с много любов.
Някой ден трябва да дойдете да я видите. След известно време.
Ако желаете.
Много бих се радвала.
Джорджиана се връща в обществото и е една от най-влиятелните жени.
Чарлс Грей става министър-председател.
Джорджиана, Бес и херцогът живеят заедно до смъртта на Джорджиана.
С благословията на Джорджиана, Бес се омъжва за херцога.
Кой ще ме хване пръв?
Бързо, момичета! Бързо! Ще ви избягам!
Хайде, момичета! Тичайте!
Джорджиана често посещава Илайза тайно.
Обичам и теб, и теб!
Илайза кръщава дъщеря си Джорджиана.
Превод: Кристина Костадинова "Ес Ди Ай медия"