ХОЛИВУД, Калифорния 1974 г.
Спрете това светотатство!
"МОНАХИНИ УБИЙЦИ" СВЕТОВНА ПРЕМИЕРА
Свобода за Божието слово!
Холивуд трябва да спре тези богохулни филми!
Господ е любов!
Никога не сме имали такава опашка за някой от нашите филми.
Те бойкотират, чичо Макс.
Може би филмът изпреварва времето си. Знае ли човек, Уолтър?
Когато "Пролетно тайнство" на Стравински било поставено в Париж,
зрителите били така потресени от неговите атонални качества,
че буквално са се сбили.
Какво общо има това с нас? - Само отбелязвам.
"Изключителната безвкусица на този филм,
напълно съвпада с посредственото изпълнение."
"Единственото хубаво нещо в този филм е,
че след 90 минути идва краят."
И това наричаш добра рецензия? - Чудесна е. Харесали са края.
Богохулство! Те са дяволът!
Чичо Макс, трябва да те попитам нещо.
Отдавна снимаме филми... - И какво?
Може би е време...
Да се откажем? - Ще се престоря, че не съм те чул.
"Да се откажем"? Да не си откачил, Уолтър?
Ние не се отказваме.
Ние сме "Миракъл Пикчърс". А какъв е нашият девиз?
"Ако е хубаво, значи е чудо." Точно така.
И защо се наричаме така? Защото чудесата са тук и се случват.
Не при нас, но ги има.
Трябва да бъдем нащрек и да отворим сърцата си,
за да го разпознаем и не го изпуснем, когато това чудо се появи.
Добре, да намерим нашето чудо.
Така те искам. Ще платиш ли сметката?
Забранете всички филми на "Миракъл Пикчърс".
Те не са "Чудо", те са светотатство!
Коли на старо "Ейвън". Сцена 1.
Здравейте, аз съм Дюк Мон...
Съжалявам, да повторим. Не спирайте лентата.
Няма проблем, снимаме на видео.
Какво? - Последен писък на техниката.
Действай, когато си готов, Дюк.
"СЪРЦЕТО МИ ПЕЕ САМО ЗА ТЕБ"
"ДЮК МОНТАНА и Златното ласо"
"ДЮК МОНТАНА и Речните вълци"
Убийство за Оскар
Реджи, добре дошъл.
Знаеш ли, първоначално смятах да заложа бомба в колата ти,
като на мексиканеца, в "Допир до Злото", от Орсън Уелс?
Тоя беше пълна откачалка.
Но после си казах, по-добре да го намушкам,
както Тони Пъркинс уби Джанет Лий в "Психо".
Тази гад наистина обичаше майка си.
Но и това не ми хареса. Реших друго.
Ще взема да го блъсна по стълбите като Уидмарк в "Целувката на смъртта".
Сещаш ли се, като Томи Удо? - Не съм го гледал.
А защо не ме пуснеш както Клод Рейнс пусна Джон Гарфийлд
в "Направиха ме престъпник"? - Мамка му, мразя този филм.
Жалко. На мен ми е любим.
Не, жалко за теб, Макс.
Този път животът няма да подражава на изкуството.
Реджи, изслушай ме, моля те.
Казах ти, че филмовият бизнес е несигурен и винаги има шанс за загуба.
"Загуба"? Ходих на премиерата.
Нямаше един продаден билет. Това е същински рекорд.
Да не съм виновен аз? Всичко е заради полуделите католици.
Не пускат зрителите в залата. Всичко ще се уталожи.
Медиите ни направиха услуга. Чудесна реклама.
Нека ти кажа нещо, Макс.
Тази помия ми струваше 350 бона. И си искам парите.
Нямам ги. Похарчих всичко за филма.
"Ще е истински хит" - така го нарече. - Кой? Аз?
Сигурен ли си? - Нарече го: "опечена работа".
Обичайните глупости.
Реджи, аз съм продуцент,
говоря какво ли не, за да финансирам филма.
Нормално е. Влез ми в положението. Дайте ми време и ще ти върна парите.
До последната стотинка. Обещавам. - Баламосваш ме.
Кълна се, не е така. Е, може би послъгах малко.
Все пак съм мошеник и продуцент. Идва ни отвътре.
Но ти гарантирам, че ще впрегна цялата си енергия.
Ще преобърна света, за да ти набавя парите. Заклевам се.
С лихвите? - Естествено, иска ли питане?
Имаш 72 часа. - 72 часа?
След това ще те удуша! - Като Къртис в "Бостънският удушвач"?
И още как.
Хубав филм.
БЕВЪРЛИ ХИЛС
Ало, охраната? Този кой го пусна?
Макс Барбър. - Джими Мур.
Предпочитам "Джеймс". - Знам те от пеленаче.
Много вода изтече оттогава, Макс. - Да, светът се променя.
Можем ли да поговорим насаме? - Разбира се.
Нека отгатна, искаш пари?
Толкова ли ми личи? - Не, нито погледа те издава.
Нито осанката. Винаги си умеел да прикриваш намеренията си.
Много научих от теб, Макс. "Огън да гори в теб - не го показвай".
Сядай де.
Мълвата се разнесе, Макс.
Завлякъл си Реджи Фонтен с 350 хиляди.
Нека обясня, Джими, тоест Джеймс...
Това е нищо работа.
Значи само да щракнеш с пръсти и всичко ще се нареди?
Много смешно. - Просто те занасям.
С радост ще ти помогна. Заради доброто старо време.
Благодаря ти.
Но искам нещо в замяна.
Сценарият на Тери Милър. "Рай" - искам го.
Джими, само това не.
Най-добрият сценарий, който съм чел.
Гарантиран "Оскар". Искам го.
Не мога. Всичко друго, но не и това.
Кога ще имаш този шанс, Макс? Продукцията струва 10 милиона.
Аз мога да ти ги дам. За такива пари не си сънувал.
Защо се дърпаш? - Защото този сценарий е моята рожба.
Той ме крепи. Не мога.
А чия беше идеята? - Твоя. И какво?
А кой чука вдовицата, за да получи правата? Аз! И още имам кошмари.
Да беше го заснел, докато беше известен.
С тоя льохман Франк Пиърс? - Той е звезда!
Пълен некадърник. Щеше да съсипе филма.
И това щеше да е нещо!
350,000 долара, Макс. Парите са твои.
Аз получавам сценария, ти - избягваш гроба.
Не мога да го направя.
Половин милион, Макс.
Забрави, не мога.
750,000.
Наистина не мога.
Добре тогава. 1 милион, Макс.
1 милион?
Не... Не, не мога.
Няма да ти продам сценария.
Всяка сцена е изпипана, всяка реплика е бижу.
Ще го съсипеш. Няма да ти го позволя.
Ще го съсипеш като идеята с Франк Пиърс...
Какво не му харесваш? - Няма да се унижавам за едни пари.
Ще го заснема с Уолтър, след като те пречукат.
Знаеш ли, ще го завещая на Ед Ууд само да не го получиш. Майната ти!
Поздрави Реджи от мен, егоцентричен кучи сине!
Ти вадиш само лайна, а аз нося Оскари!
Добро утро.
Какво е това? - Странен букет от Джими Мур.
Има и жалейка. Кой е умрял? - Нямам представа.
И това е от него.
Защо ти праща лопата и почва?
Играем една игра.
И каква е? - Нищо интересно. Някой да е звънял?
Да, Реджи Фонтен. Каза, че ти остават само 48 часа.
Какво значи това? - Представа си нямам.
Днес си доста потаен.
Виж, Уолтър...
Ти си мой племенник.
Ако не дай си боже, нещо ми се случи, всичко ще остане за теб.
Така че заслужаваш истината.
И двамата знаем, че Джими Мур винаги е искал "Рая".
Снощи ми направи предложение да откупи сценария.
Колко ти предложи? - Много.
Колко "много"? - Милион долара.
Милион? Ти прие ли?
Ти как мислиш? - Иска ми се да си приел.
Отказах му. - Моля? Отказал си един милион?
Какви бихме били без мечтите си?
Богати!
Уолтър. Не, не...
Този сценарий е един от най-великите сценарии писани някога.
С това ще спечелим всички "Оскари". Ти и аз на подиума.
Благодарим на всички. Поздравяваме се един друг.
Но това е един милион долара. С тези пари ще си живеем царски.
Можем да заснемем дузина филма. - Няма да му позволя да го заснеме.
Аз свърших цялата работа. А той да го заснеме?
Той да обере овациите? Няма да стане, аз свърших всичко.
Аз и само аз! Не разбираш ли? Аз единствен!
Не съм идиот, знам, че си загазил. - Какво искаш да кажеш?
Цветята, лопатата и тези 48 часа. Стига, не съм тъп.
Какво намекваш? - Намеквам, че не си ми казал всичко
за нашия спонсор, г-н Фонтен.
Понякога ме изумяваш с твоите заключения. Честно.
Пак този снизходителен тон. - Не говори глупости.
Принизяваш ме до глуповатия племенник.
Добре де. Признавам, имаме проблем.
Нито за пръв, нито за последен път. Но винаги сме се оправяли.
Това правим. Миракъл Пикчърс, какъв е нашият девиз?
Стига с този девиз. Вчера ми говореше за чудеса.
Че трябваше да ги разпознаем, когато се появят.
Ще ти кажа кое е чудо.
Чудо е, че Джими Мур ти дава 1 милион. За някакъв тъп сценарий.
Как можа да го кажеш? Върни си думите.
Ти също се поти над този тъп сценарий.
Поне веднъж в живота си постъпи практично.
Продай го, вземи парите.
Огледай се. Хайде да променим живота си.
Не изпускай шанса си.
Моля те. Това е най-зрялото решение.
Значи се договорихме? 1,2 милиона?
Гордея се с теб, Макс. Постъпваш много зряло.
Аз му казах същото, Джими.
Джеймс.
И всички документи ще ти бъдат доставени в 18:00 часа.
И като говорим за зрели постъпки,
ето и аванса от 350 хиляди.
За да решиш проблемът си с твоите спонсори.
Вземи ги, Макс.
Постъпи като зрял човек.
Шегува ли се? - Изобщо.
Занасяш ли ме, Макс?
Престани.
Ще ти намерим друг велик сценарий.
Защо не дойдете на снимките? На първия снимачен ден.
Франк Пиърс ще е там и ще направи един готин номер.
Франк Пиърс е любимият ми актьор.
Той е главният герой в "Рай". - Жестоко!
Обожаваме Франк Пиърс.
Да отидем до снимачната площадка да му видим каскадата.
Изгарям от желание да се запозная с Франк Пиърс.
Кажи ми, че се преструваш? - Хайде да се запознаем с Франк.
Франки, след малко ще те обезопася.
Дръж, скъпа.
Споменах ли, че си взех новият "Олдсмобил 442"?
Като ракета е. 4550 кубика.
Куките ме погнаха, но ми дишаха прахта.
Леле, истинска снимачна площадка! - Стига, бил си на такава.
Това е Франк Пиърс. - Да не съм сляп.
Искаш ли да ви запозная? - Може ли? Не искам да му преча.
Той те очаква.
Много държеше да се запознаете. - Веднага се връщам.
Знаеш, че Франк не е за "Рая".
Той е една от най-големите филмови звезди.
С него филмът веднага получава зелена светлина.
Твърде е простоват за героя. Филмът е за човешките мечти.
За дебрите на душата. Героят не иска да е пешка в този свят.
И тръгва на приключение.
Извинете, г-н Пиърс? Уолтър Крийсън - Джеймс ме праща.
Момчета, няма ли да го спрете? Къде е скапаната охрана?
Приятел съм, познат на Джеймс Мур.
А, вярно. Дружката на Джими. Приятно ми е.
Да, Макс, чел съм сценария.
Това е моето послание към света.
Не ми остават много филми. Помниш този проект от самото начало.
Моля те, премисли за Франк. Той не е за тази роля.
Трябва ни някой, който се стреми към един по-добър свят.
По-добър живот. Угнетен, живеещ в собствена реалност,
принуден да се изправи срещу собствените си демони.
Звучиш като идеален за ролята. - Да. Моля?
Приятно ми е. Мога ли да ви стисна ръката? Аз съм най-големият ви фен.
Моля те. Франк, не си обезопасен.
Успокой се.
Правил съм го милион пъти. - Той е Франк Пиърс, знае си работата.
Моля те, разкарай го. На всичко съм готов.
В какво си се превърнал, Макс? Не мога да те позная.
Предишният Макс би убил, за да заснеме този филм.
Заради преклонната ми възраст, Джеймс. Та ти работеше за мен, за Бога.
Излагаш ме, Макс. Престани.
Може ли автограф?
Моля те. - Разбира се.
Откажи се, Макс.
Това е моето послание към света. Моля те?
Не, Франк Пиърс получава ролята.
Майната ти. Тъпак.
Ето писалка. - Ще се спреш ли?
Франк!
Обедна почивка.
Какъв прекрасен ден, ден.
Звезда се стовари пред мен.
Уолтър, видя ли му лицето?
На кого, на Франк ли? - Той стана на кайма. Говоря за Джими.
Изражението му, когато мечтите му се пръснаха като главата на Франк.
Този момент беше безценен.
Ще се размажа от кеф.
И за това трябва да ти благодаря. - Защо?
Защото заради теб е тази радост. - О, боже!
Прав си, Уолтър. О, Боже!
Точно в такива моменти ми се връща вярата в Него!
Говориш ужасни неща. - "Шаденфройд" му викат германците.
"Злонамерено удоволствие". Швабите са му дали име.
Не искам този празник да свършва. Хайде да се напием от радост.
Ще повърна. - Прави каквото искаш.
Аз се прибирам и ще се напия. И ще празнувам!
Започва. Хайде.
Хайде, Уолтър. - Не искам да гледам.
Хайде, част от терапията е.
Тъжна новина днес: Холивуд скърби.
Франк Пиърс, който сам правеше своите каскади,
почина днес след падане от съда в Лос Анджелис.
Всички сме потресени.
Погледни го, по телевизията! Преписва си цялата слава.
Ти си един чеп, скапан крив чеп.
Веднага искам да съобщя,
че спираме заснемането на продукцията.
Виж го ти, долен позьор!
Обичам те, Франк, мамка... Франк Пиърс!
Можеш ли да повярваш? Кой този път се провали?
Ти, не схващаш ли?
Нека да споменем, че Пиърс беше застрахован за 5 милиона.
От които Джеймс Мур дарява част на фондация от името на Пиърс.
5 милиона... Тази гад ще гушне 5 милиона.
И метър лента не е изхабил, но печели 5 млн.?
Предавам се, той е Сатаната.
Няма достатъчно светена вода, кръстове и чесън, за да го победя.
Ти си шибан мошеник. Ти, малко шибано лайно!
Той е шибан мошеник! - Успокой се...
Аз гния в тази скапана дупка, а този гад... Не, не мога.
Изродче малко! - Ще си докараш някой инфаркт.
Боже, покоси ме! Нека умра.
Точно сега! Не мога да го понеса.
Някой чука. - Толкова много ли искам!
Доставка за г-н Барбър от Джеймс Мур.
Дайте ни минута и се връщаме.
Последният пирон в ковчега ми. Дай ми писалка.
Да подписвам и да се свършва.
Погледни го от хубавата страна. - Хубавата?
Постави се на мястото на Джеймс.
Помниш ли в "Монахини убийци" как Бернадет Табот се запали?
Ами ако беше загинала?
Щеше да останеш само с една жалката застраховка.
Знаеш ли, прав си както винаги. - Благодаря ти.
МАЙНАТА ТИ! С УВАЖЕНИЕ, МАКС БАРБЪР.
Така, сега да го върнем на Джеймс.
Браво. Все пак подписа. Не мислех, че ще го направиш.
Подписах, и още как.
Заповядай. Чакай. Дай на малкия бакшишче.
За изпроводяк. - Разбира се.
Заповядай, това е за теб. Благодаря, че изчака.
Взе и го подписа! Невероятен си. Много се гордея с теб.
Е, какво е усещането? - Изненадващо прекрасно. Ободряващо.
Изведнъж ме обзе вдъхновение. Нова цел в живота, Уолтър.
Ще заснемем нов филм, и то веднага!
И ще бъде най-великото ни дело.
Обичам те, когато си ентусиазиран. По кой сценарий?
По синия. - Синият?
"Най-старата пушка на Запада"? Чичо Еди написа сценария.
Мир на праха му. Прекрасен сценарий.
Но ти го мразеше. - Точно така, минало-свършено.
Значи вече го харесваш? - Дали го харесвам? Обожавам го.
Сценарий, който заслужава да бъде заснет.
И аз все това повтарях. - Зная.
Обожавам този сценарий. Как не ти харесваше досега?
Западнал каубой разбира, че е потомък на индианци.
Взима се в ръце и помага на племето си да прогонят гнилите окупатори,
принудили ги да продадат на безценица земите си.
Потресаваща история. - Все си мислех, че не ме чуваш.
Слушам те, но понякога е нужно време да се смели чутото.
Е, какво ще кажеш, Уолтър? - Шегуваш ли се? С две ръце съм "за".
Хайде да открием главният си герой. - Пак сме по седлата.
"Старчески дом за възрастни актьори" - Не съм оптимист, не са ли твърде...
Талантливи? - Стари.
Такъв ни трябва. - Има опасни каскади.
Зная. Уолтър, скъпи мой племеннико, кой не обича бляскавото завръщане?
Ние предлагаме на една забравена душа последен шанс за слава.
Последният билет на неговите фенове да изживеят детството си.
Не е ли прекрасно това?
Е, да, като го описа по този начин.
Да вървим.
Добро утро. - Добро утро, господа.
Искате да огледате ли?
Определено. Ние сме продуценти. Аз съм Макс Барбър.
Моят партньор, Уолтър Крийсън. От "Миракъл Пикчърс".
Търсим звезда за новия ни филм.
Вие сте продуценти? - Точно така.
Живях в Ню Йорк 35 години. Направих 16 мюзикъла на Бродуей.
Пея и танцувам и имам две представления с Боб Фос.
Чупката! Трябва ви някой корав тип.
Не някой си дърт балетист.
Играл съм с Лорънс Оливие и Ингрид Бергман.
И Орсън Уелс! - Впечатляващо.
Искате ли нещо впечатляващо? Наблюдавайте.
Сърцето ми! Помощ.
Лекар.
Ако оживее, признавам му - добър е.
Кой го интересува смъртта? Трябва ви силен женски характер.
Женските роли са за по-млади.
От малък се снимам. - Сериозно?
Гледал ли сте "Мъртвите Инки"? Играех хлапето в края. Спаси ме оттук.
Ела в стаята ми и ще ти покажа колко съм талантлива.
Чичо Макс, атакуват ме. - Действам по въпроса.
Ще ви платя. Ще се возя в багажника. Само ме изведете оттук.
Не ме пипайте. - Вземете ме с вас!
После ще говорим.
Насам, Уолтър.
Извинете за безпокойствието.
Боже, вие сте Дюк Монтана. Мъжът със Златното ласо?
Не виждате ли, че съм зает?
Това е Дюк Монтана? - Да, той е Дюк Монтана.
Какво правите? - Ежедневната ми порция руска рулетка.
Но така може да се убиете. - По-скоро евтаназия.
Не бива така. - Все пак ще убия някого.
Желаещи? - Спрете, г-н Монтана.
Не можете да ни убиете. Ние сме продуценти.
Продуценти - мишена мечта. - Дори те да ви дадат роля?
Роля? - Именно, и ако оставите револвера,
бихме искали да ви предложим главната роля в нашия филм.
Можем ли да поговорим? - Извинете ни за момент.
Искаш го за главната роля? - Определено. Идеален е.
Та той е един самоубиец. - Той е звезда.
Работил е с Джон Форд и Джон Хюстън. Идеален е.
Преди 20 години. - И какво?
Помисли какви болки и страдания е изпитал, за да стигне дотук.
Представи си тази болка в персонажа му.
Това е харизма, дълбочина изпълнена с реализъм.
Това е безумие. - Говориш глупости.
Не съм заинтересуван. Песента ми е изпята.
Нямам никакво желание да се снимам отново.
Просто искам да умра.
Схващаш ли, приятел?
Схващате ли?
Дюк, послушай експертното мнение на един продуцент.
Ти си роден за тази роля.
Идеалният герой.
Нека го оставим. Изглежда уплашен. - Уплашен?
Дюк Монтана е безстрашен! - Нямах това предвид.
Смяташ, че няма да се справя? - Сам казахте, че не искате.
Аз ще го реша! - Да, нека той реши.
Той вече реши. - Както и аз. Точка.
Приемам, момчета.
Участвам.
Дюк...
Честито.
Бес вкъщи ли е?
Не, г-н Монтана, няма я.
Скоро ли ще се прибере? - Не, г-не, тя е извън града.
А дали чете или изхвърля писмата ми?
Няма значение, банален въпрос.
Просто й предайте, че съм идвал.
Разбира се.
Tрябва да почна да ви взимам наем.
Дано в плика са парите ми, Макс.
В плика има пиле по китайски, ребра. Май и рулца има. Искаш ли?
Искам само парите си.
Просто ми ги дай и се чупим.
На гладно? Не се излагай, Реджи.
Дай чинии от кухнята, а аз ще извадя сребърните прибори.
А после ще обсъдим как наистина ще забогатеем. Петорна печалба.
Не ме карай да инвестирам отново във филм, Макс.
Тая "магия" вече не върви.
Този път е различно. Този път ще изкараме цяло състояние.
Това вече съм го чувал. - Едни и същи тъпотии.
Но не си чул цялата нова идея.
Писна ми. Удушете го.
Моля те...
Реджи, само ме изслушай.
За някой друг филм? Забрави. Искам да чуя как се задушаваш.
Работата е опечена, Реджи, само ме изслушай.
После можете да ми смажете трахеята.
Добре, Макс, имаш 1 минута.
Имам сценарий. Имам Дюк Монтана.
Дюк Монтана? - Самият Дюк Монтана.
Тоя още ли е жив? - Едва диша, но е жив.
Имам нужда само от малко побутване.
И кълна се, всичко е в кърпа вързано.
Само ми трябват малко пари, за да го задвижа.
Колко малко, Макс?
Един милион? - Пречукай го.
Не, чакайте. Минутата не е минала.
Обеща ми минута.
Няма да снимаме никакъв филм. Всичко е фарс! Лъжа, за да забогатеем.
Я чакай малко.
Пуснете го.
Ела насам, Макси.
Сядай.
Вече сме на една вълна. Какво имаш предвид под "фарс"?
Фарс, все едно наистина снимаме истински филм.
Скъпа продукция.
Правим застраховка на звездата, която изпълнява сама каскадите.
Които Дюк Монтана ще прави, и го убиваме още първия ден.
Взимаме застраховката и познай - вече сме богати.
Въшливи от пари.
Спомена за някакви пролетни рулца.
Дайте ги насам.
Как така снимаш филм за милиони, а се возим в тая бричка?
Не обичам да се набивам на очи.
Корупцията разяжда творческия процес. - Какъв процес?
Последният ти филм беше за касапи монахини.
Не ми се прави на Шекспир. - Искаш да ме обидиш ли, Дюк?
Нали си продуцент, ти нямаш чувства. - Други прозрения за споделяне?
Да, кой откачен ще даде 1 милион за филм с мое участие?
С участието на един грохнал старец? Акъла не ми го побира.
Макс сам го финансира, Дюк. Заложи всичките си пари на теб.
Сериозно? - Съвсем сериозно.
Ти тъп ли си? - Не, Дюк, съвсем не. Аз вярвам в теб.
Вярвам в Дюк Монтана и че твоето звездно завръщане е това,
от което света има нужда.
Той е най-старата пушка на Запада, нали?
Но той вече не същият.
Ръце треперят, зрение - слабо.
Затова искам снимам целия филм с разклатена камера. Я?
Все едно камера има Паркинсон.
Паркинсон Кранхайт, нихте разбира?
И без фокус, я?
Точно като зрението му.
Филмът постоянно трепери, унд не на фокус.
Да, би могло.
Тиранията, копелета. Това е темата на този филм.
Индианците са просто едни негра, потискани от конниците на белите.
И когато, този белчо, този дърт пергиш се светне,
че в него тече индианска кръв, какво прави?
Оставя се негъра в него да проговори.
И разкатава мамата на империалистите. Надушвате ли го?
Мирише на Оскар.
Тази история ме изпълни.
Особено главния герой.
Сърцето ми се късаше за него.
Той цял живот е живеел в една лъжа.
Сякаш винаги е чувствал, че не си е на мястото.
Просто не е знаел как да го изрази.
Разбирам ги тези хора. Тези персонажи са ми познати.
И знам, че ако ми дадете възможност,
ще заснема велик филм.
Но ти си жена. - И какво?
Нищо, просто това е мъжкарски филм.
С много престрелки, каскади, алкохол и жени.
Но вашият филм е много по-задълбочен от всичко това.
Сериозно? - Да.
Става. Нека режисира.
Дюк, с цялото ми уважение, този филм е за коравите мъже.
Да, чух те. - Уестърн, изпълнен с тестостерон.
Чухте мнението на звездата ти. - Поздравления.
Боже мой...
Благодаря ви много.
Благодаря. Няма да ви разочаровам.
Благодаря ви, г-н Монтана.
Когато бях малка, баща ми ме водеше на всичките ви филми.
И щом се появявахте на екрана, той казваше: "Ето това е герой".
Така трябва да изглежда един истински мъж.
И вече знам със сигурност, че е имал право. Благодаря ви.
Благодаря ви момчета.
Ще се справи.
Лоун Пайн, Калифорния
Не ти ли е самотно сам на върха?
Чичо Макс, не знам как, но ти отново успя.
Благодаря ти, Уолтър. - Тези хора са готови да умрат за теб.
Не е най-добрият подбор на думи, но пак ти благодаря.
Всички тези места, тази атмосфера, всичко е идеално.
Чичо Еди щеше да се гордее с нас. - Мир на праха му.
Амин. По пътя видя ли старото автокино?
Не. - Развалина е, но поразпитах
и се оказа, че проекторът работи. Представи си, заснетото денем
да гледаме под открито небе. Яко, а? - Прекрасно.
Нали? Да го направим. - Определено.
Толкова съм щастлив. Знаех фразата, но сега наистина я разбирам.
Вече знам значението на думата: "филмова магия".
Ти го каза. - Горд съм, че сме партньори.
За успеха! - Независимо на каква цена.
Г-н Барбър? Дресировчикът е тук. - Извини ме, Уолтър.
Здравейте, г-н Барбър. - Дюк, наред ли е всичко?
Екстра, дойдох да наквася гърло. - Разполагай се, аз плащам.
Много мило от ваша страна, г-н Барбър. - Глупости, удоволствието е мое.
За всички ли е тази оферта? - Не и за теб.
Макс Барбър. Аз съм Боб Стилуотър. - Приятно ми е.
И на мен. Какво ще кажеш? - Какво?
Ето го, нашият каскадьор.
Старият Карамел. - Красив кон.
Това не е обикновен кон. - Така ли?
Карамелчо е шампион, гигант.
Легенда сред легендите.
Според Джон Уейн е най-добрият кон, който е яздил.
Сериозно? - И още как.
Хайде, Карамелчо, кажи на господина колко филма с Джон Уейн си заснел.
Бройте, един, два...
Станаха три, четири.
Четири?
Не преувеличавай, Карамел. Слъгва понякога.
Явно искате да знаете на какво е способен?
Определено. Да гаврътнем по чашка и да го обсъдим.
Четете ми мислите.
Джони Карсън.
Къде отива?
Къде ли? В ремаркето, да си дремне.
После да гледа вечерното шоу. - Вечерно шоу?
Дон Рикълс ще е гост. Карамелчо го харесва.
Че кой не харесва Дон Рикълс?
Имаш страхотен кон, Боб. Наистина.
Как пое в тръс към ремаркето, за да види Карсън? Да полудееш.
Това е само черешката на тортата. - Наистина ли?
Още какви номера знае. - Като например?
Като например му кажеш "тиква", и се покланя.
А на командата "дюшек", той ляга.
Впечатляващо.
А знаете ли на "ракета" какво прави? - Какво?
Изстрелва се в галоп като куршум.
А, да. "Сасафрас". - Тогава какво?
Повдига се на задни крака. - Повдига се?
Не е зле. - И още как.
Чувал съм, че всеки кон има дума, която мрази.
И дори да започнеш да я произнасяш, той направо полудява.
Само ми я кажете, ще я запазя за себе си.
Твърде е опасно. Може да убие някого.
Готово съм на този риск. - Стиска ли ти?
Никога няма да му я кажа. Просто съм любопитен.
Добре, ще ти я кажа. Много си твърдоглав.
Ревен. - Ревен?
Ревен. - И какво става?
Не ти трябва да знаеш.
Пич, имаш ли огънче?
Благодаря ти, човече. Якичък си, браво на теб.
За Карамелчо. - Да, за Карамелчо.
Невероятно конче. Само да нахвърлям някои неща за програмата за утре.
Боб, извини ме за момент.
Искам да ви благодаря, сър. - За какво?
Малко прекалих. Не искам да останете с лоши впечатления от мен.
За мен продуцентите са най-нисшите мекотели на този свят.
Които биха хвърлили майка си от прозореца за един сандвич.
Но вие не сте такъв. Различен сте. - Благодаря, Дюк.
Без вас отдавна да съм 2 метра по земята.
Калиспел, до Уайтфиш, чували ли сте за това място?
Не съм. - Баща ми ме научи да съм фермер,
а не каубой. Отглеждахме пшеница, ечемик, чесън.
Захарно цвекло, голямо като тиква.
Сериозно? Виж, имам малко важна работа.
Мога ли да помогна? - Записки за майка ми.
Говоря за аромата на люляк, г-н Барбър.
За самотния вой на загадъчния койот.
За Индианци. Смелите от Мисури.
Страхотно. - Вигвамовете.
Не ти следя мисълта, но звучи добре.
Опитвам се да ви кажа,
че сте като глътка хладна, ручейна вода, след дългия,
уморителен преход през прерията.
Благодаря ти.
Извинете ме.
Така е добре, благодаря.
Благодаря.
Насам. - Идеално.
Мегън, убедена ли си? Ще снимаш срещу слънцето?
Искам блясъка на звездата отзад. Величественото сияние.
Поставете камерата тук. - Идеално.
Меган, каруците са някак безлични. Да им предадем малко колорит, а?
Не, Дани, трябва ми реализъм.
Искам ги мръсни, като каруците изминали стотици мили из прерията.
Ясно, остават си такива. Моето мнение не е важно.
Хайде, хора. Да приключваме.
Започваме едва първият кадър. - Това имам предвид, да побързаме.
Трябва да обсъдим сигурността. - Добра идея.
Веднага. - Дюк.
Започваме след минута. Искаш ли да яхнеш Карамел?
Моментче.
Боб къде е? - Не му е добре.
Спокойно, инструктира ме за всичко.
Това безопасно ли е? - Съмняваш се в професионализма ми
и моята отдаденост? Нямам една травма за цяла година.
Не сме снимали година и половина. - Какво значение има?
Ако се случи нещо, най-добрият лекар на Холивуд стои точно там.
Дюшек.
Първо се запознай с всички факти, преди да петниш репутацията ми.
Извинявай.
Сигурен ли си, че ще се справиш с тази каскада, Дюк?
Разбира се, че ще се справи, това е Дюк Монтана.
Не бери грижа.
Изглеждаш прекрасно в това седло.
Хайде да снимаме.
Спри! Върни ми коня. - Първи дубъл. Всички по местата.
Меган, мога ли да предложа нещо? - Разбира се, Макс.
Нека да заменим обикновения скок с нещо зрелищно.
Слушам те. - Това е първият кадър на Дюк.
Да сменим скока в галоп с прескачане на огнена стена?
Да подпалим каруците и Дюк с верния си кон да ги прескочат.
Носейки се като вятъра се приземяват в близък план и спасяват всички.
Звучи много опасно. - Звучи феноменално!
Запалете каруците!
Палете ги. Поне ще има малко цвят.
Да се посъветваме с дресьора. - Не е необходимо.
Обикновено първо репетираме... - Уолтър, няма ли да престанеш?
Спри да ме излагаш.
Готови и...
Снимаме!
Дюк. Доктор!
Каква злощастна съдба!
Вече виждам некролога в списанието.
"Дюк Монтана умря като мъж!".
Ако беше жив сега, щеше да каже...
Само да ми падне тази кранта!
Дюк? Боже, ти си жив.
Ето го и него. Ако ме хвърлиш още веднъж,
ще си имаме проблеми. Ясно ли е?
Добре, да го повторим. Къде са ми новите дрехи?
Къде се губиш? - Дюк, убеден ли си?
И още как. Само да кажа туй-онуй на режисьора.
Боже, беше на косъм. - За малко.
Щеше да е пълна трагедия. Голяма при това.
Извадихме голям късмет. - Да, голям, но не късмет.
Да повторим. - Всички на изходна позиция.
Снимаме.
Заснето!
Идеално, браво!
Да го повторим? За по-сигурно?
С много повече огън? Да подсилим ефекта?
Какво ще кажеш? - Няма нужда, доволна съм.
Стана ми симпатична. Хич не си поплюва.
Ей, Дюк. Браво на теб.
Да ти предложа нещо? Тъмна биричка от Сасафрас?
Не обичам тъмна бира.
Нещо за обяд? Супа леща? - Това може, обичам леща.
Ами тиква?
С лещата? Не, благодаря.
А ти какво се хилиш?
"Ревер"... "Ренер"...
"Ротор", "Ретен"... Ревен?
Чичо Макс, добре ли си? Излетял си като ракета.
Моят кон... Моят Карамелчо? Просто се е изпарил?
Този кон ме гледаше в очите все едно съм му баща.
А той ми бе като син.
Спокойно, Боб. Имаме застраховка. - Каква ти застраховка?
Този кон е безценен.
И ще ви съдя. И теб.
Ще осъдя всеки, който има пръст в това бедствие, наречено филм.
Ще ви съдя до дупка!
Този наред ли е? - Нямам идея.
Но знаеш ли, това беше един от най-хубавите ни снимачни дни?
Най-хубавите? Ти да не си сляп?
Изгубихме коня, ще ни съдят, а на мен ми спукаха кратуната.
А Дюк Монтана още е... - Какво? Все така пленяващ?
Беше невероятен. И Меган е доволна.
Тя пък какво разбира? - Идея си нямам, ти я нае.
Все пак е режисьор.
Няма ме. Чу ли?
Дори Исус да са разпнали. - Аз ще вдигна.
Реджи Фонтен се обажда. - Дай ми го.
Здрасти, Реджи. Как е хавата?
Радвам се да те чуя. - Какво става с каубоя?
Труп е, нали? - Всъщност още не.
Как така? Ти обеща да е мъртъв до следобед?
Труп! Като Уилям Холдън от "Сънсет Булевард".
Знаеш ли, днес беше в отлична форма.
Само да го беше видял. Зашеметяващ беше.
Яздеше като 50-годишен. Направо да не повярваш.
Спести ми тия простотии и ми кажи, че е умрял драматично!
Това ще го уредим утре. Търпение. Утре имаме сцена с въжен мост.
Бездната е самият ад. Истински убиец. Търпение е нужно.
Дано не ме будалкаш. Защото ще те погна.
Ще те преследвам, както Лефорс подгони Нюман и Редфорд във филма, чу ли ме?
Много мило, че се обади, Реджи. Оценявам го.
Реджи, все ти повтарям да закопаеш тоя кучи син.
Мил човечец.
Защо Реджи Фонтен те търси? - Моля?
Защо Реджи Фонтен те търси? - Този тон не ми харесва.
Извинявай, но защо ти звъни? - Ти как мислиш?
Не знам, затова питам.
Ще ти кажа, чул е вълшебната думичка. - Коя?
Тази, която всеки продуцент иска да чуе още в първия си снимачен ден.
Не те разбирам. Коя е думата? - "Хит".
Точно така, Уолтър. Думата е - Хит.
Така описват филма. Всички говорят за него.
Критиците вече са го преценили. Мълвата се стеле из Холивуд.
И г-н Фонтен пак търси благоволението ми за приятелство.
Но сам ме чу, как го пратих по дяволите.
Хит? Знаех си.
Гордея се с теб. Признавам си, очаквах пак да си скроил някой коварен план.
Този път ти прощавам, Уолтър. - Благодаря ти.
Този мост е върхът! - Пак е безличен.
Напротив, красив е.
Не се обиждай, но си имам мъж вече.
Може ли за момент? - Казвай, Дюк?
Малко ми е неудобно. - Стреляй директно, Дюк.
Е, добре тогава. Няма да мина по тоя мост.
Но тук, Дюк, пресичаш каньона,
за да достигнеш до свещеното индианско гробище.
Където пробуждаш духа на прадядо си,
а той ти разкрива същинското ти индианско аз.
Не ми пука, от високо ми се повдига.
Нима великият Дюк Монтана се плаши от височини?
Точно затова съм си мълчал досега.
Виж, ако искаш с тази трогателна сцена
да спечелиш желания Оскар, трябва да я направиш.
Трябва да преминеш този мост. Задължително.
Лесно ви е на вас. Пак ще говорим, когато не желаете смъртта ми.
Глътка за кураж? Какво ще кажеш?
Не искаш ли? - Не.
Знаеш ли, Дюк, прав си. Явно преценката ни не струва.
Гледай сега.
Уолтър, какво правиш? - Спокойно, чичо Макс.
Какви ги вършиш? - Спокойно.
Виждаш ли, Дюк? Здрав е като бетон.
Винаги са здрави в края, пробвай се в средата.
Добре. - Виж, няма смисъл.
Няма проблем, чичо Макс. - Нужно ли е всичко това?
Очевидно е здрав. - Хлапето не е по празните приказки.
Сега спокоен ли си, че е здрав? - Продължи още малко.
Добре.
Уолтър, недей.
Сега как е? - Дай още малко.
Уолтър, спри! Достатъчно. Сцената не си заслужава. Връщай се.
Всичко е наред, чичо Макс. Дреболия в името на снимките.
Правим най-добрия филм на света. Няма какво да се обърка.
От тази страст и всеотдайност към проекта кръвта ми направо кипва.
Ще я заснемем, г-н Барбър. - Ще се справиш, Дюк.
Добре... - Да започваме.
Камерата работи.
Снимаме.
Ще е феноменално. Само гледай.
О, не...
Какво не? Страхотно е. - Е, да.
Заснето. Да повторим.
Всички на изходна позиция.
По-живо, хора. - Чухте режисьорката.
Шнел, хайде.
Мисля, че преодолях страха си от височини.
Дюк Монтана не го е страх от високо!
Бягайте!
Не спирайте да снимате.
Всички да напуснат моста!
Боже мой...
Дюк!
Да! Дюк Монтана. - Заснето!
Знам. Кажи ми, че го засне. Имаме ли го? Да!
Дюк Монтана, хора.
Страхотна работа, Дюк.
Ало? - Къв е тоя Карамелчо?
Какво? - Кой, мамка му, е Карамелчо?
Един кон.
Изгубил си тъп кон, на име Карамелчо, и аз трябва да плащам милион за това?
Няма да плащаш, ще го намерим. - Ще го намериш, и още как.
Ами какво става с онзи скапан каубой? Нека отгатна, още диша?
Да.
Слушай, Макс.
Спри да се ебаваш с мен.
Иначе, заклевам се, ще хвръкнеш от покрива като птичка.
Реджи, работя по въпроса.
Толкова ли е трудно да пречукаш някой?
Този тип е като котка с девет живота.
Гръмни го, удуши го или го отрови.
Хич не ми пука как, само му свети маслото. Ясно?
Иначе аз ще дойда да го пречукам. А като приключа с него, ще погна теб.
Дъртия копелдак ми затвори.
Я виж кой ни е на гости. Карамел.
Радвам се да те видя. Гледа ли ти се вечерното шоу?
Родни Дангърфийлд, д-р Джойс Брадърс.
Антъни Нюли. "Какъв глупак съм аз".
Няма проблем, влизай.
Какво ще кажеш?
И този си го бива, ще ти хареса.
Какво?
Не!
Майната ти, Карамел.
Хапни си. Добро конче.
Благодаря, че се върна, Боб. Признателен съм ти.
Все пак ще те съдя.
Щом се налага. Разкажи ми сега за Мордекай.
Мордекай е чистокръвен расов бик.
Знаеш ли кой е прадядо му? - Не.
Ел Хефе Хосе Гонзалес.
Доста злобно копеленце. - Вярно?
Прати на онзи свят 14 матадора за по-малко от 3 седмици.
Значи Мордекай откача като види нещо червено?
Исусе! Ела насам.
Да не си посмял да изречеш отново тази дума пред него.
Този звяр слуша само мен. И да, откача като види този цвят.
Предупреди хората си.
Вече ги предупредих, ще избягват Мордекай.
Хубаво. - Тоя бик за какво е?
Извини ме.
В тази сцена каубоите се бият с индианците заради откраднатия бик.
Знам сцената, но е пълна глупост. - Как така?
Защо индианците ще крадат бик, когато си имат 3 млн. бизона?
Добра гледна точка, но да се съсредоточим над сцената.
Добре, разкажи ми за бика. - Дресиран бик, напълно безобиден.
Някаква пунта мара. - Моля?
Пълна дивотия. - Това сега е на мода.
Нещата се промениха от твоето време. Тотален хит е в момента.
Между впрочем, къде е готината червена шапка, която ти подарих?
Тази повече ми харесва. Червената я подарих на онова хлапе.
Какво хлапе? Уолтър.
Това хлапе откъде се взе?
На Меган й хрумна страхотна идея. Дюк не просто ще хване бика,
ами ще спаси онова хлапе, Лайл.
Какво? - Яко, нали?
Защо не ми каза? - Ще се получи страхотно.
Много добре ти стои, Лайл.
Камера работи.
Готови... Снимаме.
Ти си, Дюк.
Хайде де.
Какво ти става?
Проклятие.
Хариет. Не! Не го пускай.
Не!
Вижте! Това е Карамел.
Дресирано добиче? Как ли не.
Чупката.
Заснето!
Г-н Барбър, имате ли нужда от нещо?
Чичо Макс, много си подвижен.
За малко да му се измъкнеш на този бик.
Полегни малко, почини си.
Това не е бик, а Дявол с рога. - Добрата новина е,
че Карамел се върна. Може ли да повярваш?
За мен това бе символ на смелостта на Дюк,
на индианците и заселниците. Меган каза, че тази сцена е бижу.
Буквално ще полетя от радост.
Реджи Фонтен ти е оставил съобщение.
Без паника, новините са чудесни. Щял утре да дойде, за да се увери,
че ще сме на първа страница по всички вестници.
Не е за вярване, зарязал е всичко, за да ни помогне с филма.
Дюк, защо спря да се снимаш?
Знам ли. Да не зачекваме тази тема.
Знаеш ли, горя от желание да науча истината.
Ако животът ме е научил на нещо, то е, че трябва да останеш верен на себе си.
Винаги.
Дори вече да няма роли за теб.
Аз просто исках да правя филми.
Да го духаш. Трябваше да си на суджук вече.
Знам как изглежда, но не говорех на коня.
Ела да видиш нещо. Направо ще паднеш.
Имам изненада за теб.
Хвърли едно око. Влизай.
Уолтър, не ми е до това сега.
Пускай. Просто гледай.
Божичко. - Нали?
Божичко... - Знам.
Видя ли това? - Страхотно е.
Божичко... - Знам.
Това ще стане хит. Тотален хит.
Прекрасно е.
Погледни Дюк Монтана. Никога не е бил по-мъжествен.
Толкова е жив... Божичко! - Какво?
Дюк! Хариет, къде е Дюк? Къде е той?
Не знам, май в караваната.
Какво става? - Стой тук. Не мърдай от там.
Дюк, Божичко! Дюк, къде си?
Ето те и теб! Исках да те питам нещо.
Ти се опита да убиеш Дюк Монтана.
Какво? - Много добре ме чу.
Кой си ти? - Нямаш амнезия, лъжлив кучи сине.
Така ли се отнасяш към роднина, току-що излязъл от кома?
Каква кома? Беше в безсъзнание само 3 часа!
Изобщо не си искал да снимаш хит. Не ти е по силите да го направиш.
Затова си заложил на лесните пари от застраховката.
Ето защо инвестира всичко в този филм и ме държа в пълно неведение.
Смятах, че ще си против. - Разбира се, че съм против.
Ето, сторих най-доброто за всички. - Не и за Дюк.
Та той имаше пистолет в устата, когато го срещнахме.
Направихме му услуга, върнахме му вярата в живота.
И, честно казано, вината е изцяло твоя.
Моля? - Ти си този, който уби Франк Пиърс.
Ти ме завлече на снимачната площадка и ми насади тази идея.
Изумяваш ме как успяваш да обърнеш всичко в своя полза.
Акъла не ми го побира.
Как събираш парченцата и ги скалъпваш в свой собствен свят?
Голям майстор си.
Как превръщаш алчността в добродетел?
А самото убийство в... нещо нормално.
Що за човек си ти?
Аз съм обикновен продуцент. Идва ми отвътре.
Не, ти си просто обикновен психопат. Чак сега го осъзнавам.
Да заложиш всичките си пари на това,
е единственото почтено нещо, което си направил.
Парите не са били твои?
Моля те, не ми казвай, че са на Реджи Фонтен.
Божичко! - Не ми кради репликата.
Къде похарчи парите от Джими Мур?
Не подписах договора. Теглих му една.
Но защо? - Защо ли?
Защото не заслужава този сценарий. Няма да се докопа до него.
Този сценарий ще отиде с мен в гроба, преди да му го дам.
Ти си побъркан. - Обиждай ме, не ми пука.
Но сега трябва да спасим филма. На прага сме на нещо велико.
Нашият кинематографски апогей, няма да е пресилено, ако кажа: Оскар.
Само едно може да ни препъне.
Реджи Фонтен идва насам, за да убие Дюк Монтана.
Както и нас.
Помогни ми да си намеря обувките.
Какво става, шерифе? - Не можеш да влезеш в града.
И защо?
Всеки, който защитава индианците, не е добре дошъл.
Тук грешиш, шерифе. Не защитавам тях, а правдата.
Знаете ли, че тук са снимали Гунга Дин?
Къв е тоя и защо са го светнали?
Няма значение.
Как искаш да стане, шефе?
Пред всички.
Ти си на ход, шерифe.
Вземи Дюк и ме чакайте в автокиното. Довери ми се.
Щом не обичате индианците, вадете патлаците.
Стоп.
Кои са тези? - Които и да са, пооцветиха филма.
Ревен.
Ревен. Ревен.
Копеле мръсно! - Дюк, да изчезваме. Хайде.
Докарайте колата.
Живо!
Карамел, не! Върни се.
Извинете, г-н Монтана,
но се налага да ви убия. - Мен?
Ако обстоятелствата бяха други, щях да изкажа възхищението си
от работата ви във "Сребърните шпори". - Харесало ви е това лайно?
О, да, много. Но...
Трябва да ви убия.
Реджи, не прави нещо, за което ще съжаляваш, моля те.
Познавате ли се?
Хич и няма да съжалявам.
Всъщност, първо теб ще застрелям, Макс.
Добра работа, Дюк. Какво следва?
Какво ли? Първо ми обяснете какво става.
Дюк.
Мътните да ме вземат...
Макси, по дяволите, ти успя, партньоре.
Това ли е нашият филм? - Да, това е.
Бих казал, че това е най-добрата ти работа, Макс. Но ще е малко.
Затова нека пръв ти го кажа. Оскар.
Колко ви остава? - Един ден.
Ще се видим в Лос Анджелис.
Г-н Мон... Дюк?
Благодаря ви.
Я разкарайте тия железа! Днес никой няма да умира.
Може ли да му пусна един на тая продуцентска гад?
Пак ще ви попитам: какво става, мамка му?
Не искам да те разстройвам, Дюк.
Няма да ти хареса.
Стига, г-н Барбър. Каквото и да е - ще го понеса.
Нали сме приятели?
Дюк, не.
Защо не? Нали това искаше? - Какво правиш?
Макс се извинява, че искаше да ви убие.
Уолтър ме вдъхнови за това. - Не е вярно.
Вярно е, и още как.
Виж, Дюк, искаме те жив.
Не става въпрос за мен. - Така ли?
Дюк, не те разбирам?
Опитах се да се самоунищожа,
защото й разбих сърцето.
Тя е любовта на живота ми. А аз я изпуснах.
Кого, Дюк? - Беси...
Беси Джоунс.
В Ню Орлиънс се озовахме в негърски клуб.
Пихме много, Уили Праудфут свиреше.
А тя ме погледна с тези красиви, големи очи...
и запя.
Веднага разбрах, че сме един за друг.
Щях да подпиша договор за милион долара и шефът каза:
"Вземи решение. Ще бъдеш богата звезда
или ще изживееш живота си с черната си приятелка?"
И ти избра кариерата? - Кой разказва историята?
Щастлив, свестен мъж, с жена до себе си,
или ядосан, изтощен, самоубийствен пияница?
Оставете ме намира, за да се гръмна на спокойствие.
Не.
Дюк.
Слушай ме внимателно, копеле недно!
Писна ми вече! Хич не ми пука за теб и тъжната ти история.
Или за чернокожото ти славейче от Луизиана.
Скъсах си гъза за това. И съм на крачка от скапания Оскар!
Спираш пиенето, патлаците и с глупостите!
Лягаш да спиш и ще сънуваш прекрасни сънища.
Горски потоци, игриви, шибани антилопи ще припкат.
А на сутринта ще бъдеш като нов. Ще изпиеш кофа с шибано кафе
и ще заснемеш проклетата сцена! И ще бъдеш блестящ!
И когато режисьорката каже "Заснето",
вече може и базука да си завреш отзад. Защото няма да ми пука!
Но ти ще си на снимачната площадка точно в 7 сутринта
и ще завършиш този филм!
Това е най-искреното нещо, което някой е казвал на тези снимки.
Животът е голяма грешка, нали?
Той е безценен,
а ние изобщо не го оценяваме.
Веднъж играх покер с един стар китаец,
казваше се Чен Лу.
Имаше черна дълга коса, кокалести ръце,
само няколко зъба,
но се смееше, пиеше и забавляваше.
И имаше най-голямата купчина чипове, която бях виждал.
Хиляди долари. Десетки хиляди.
Бяха толкова много, че направо ги раздаваше.
А после купчината се стопи.
После още.
Вече в тъмна доба, старият Чен изтрезня
и осъзна какви ги е надробил.
Искаше ми се да бях оценил с какво Бог ме е дарил,
като ми е раздал всички тези чипове.
Но такъв е животът.
Низ от грешки и пропилени чипове.
Една голяма, прекрасна...
грешка.
Заснето!
Приключихме!
Успяхме.
ДЮК МОНТАНА в Най-старата пушка на Запада
Аз съм Софи Рени и е прекрасна лятна нощ в Ел Ей.
Тук сме за световната премиера на "Най-старата пушка на Запада".
В очакване сме на звездите. Продуцентите и актьорите.
Това събитие бележи завръщането на Дюк Монтана,
една от най-големите икони на Холивуд.
Извинете, господа. Здравейте. Макс Барбър, Уолтър Крийсън.
Вие сте продуцентите на филма. Който има явен шанс за Оскар.
Какво е чувството? - Голяма чест е за нас да сме тук.
Това се получава, когато талантът на много хора е обединен в обща идея.
Нещо специално. - Само да добавя, че вярваме в чудеса.
Така е. - Колко мило.
Меган Албърт, подочух, че сте свършили чудесна работа.
Като една от малкото жени режисьори. Какво е усещането?
Надявам се с това да вдъхновя повече жени да станат режисьори.
Искам да благодаря на Макс Барбър, Уолтър Крийсън,
и специално на Дюк Монтана. За оказаното доверие.
Готина е, нали? Запознахме се на снимките.
Какви са творчески ви планове? - Като новия ръководител на студиото,
подсигурих на Макс, Уолтър и Меган още няколко филма.
Първият ми проект ще бъде епосът "Рай".
И също така, лично аз ще съфинансирам
всички техни бъдещи филми. Точно така.
Точно както Хъмфри Богарт помогна на Джими Кагни в "Бурните Двадесет".
Точно така. - Помниш ли?
Както братото каза, влизаме във филмовия бизнес.
И ще правим черни филми с черни актьори. Успех!
Макс и Джеймс, носят се слухове, че отношенията ви са обтегнати.
Как ще коментирате? - Джими и аз вярваме,
че няма нищо по-мимолетно от враждата в шоубизнеса.
Не бива да вярвате в тези слухове.
Макс Барбър ми е като пра, пра, прадядо, цял живот.
Благодаря ви, господа, пожелавам ви успех на премиерата.
Какво беше това с "прадядото"? - А ти защо ме наричаш Джими?
Ами "Раят", да не е твой? - Нека го наричаме "наш"?
Той не е наш. Още не съм подписал. - Макс, стига.
Филмът ще е общ. - Как ли не.
Дюк Монтана, какво е чувството да се завърнеш?
Знам ли, май е страхотно, явно всички искат стария каубой.
Поздравления, и ви желаем успех тази вечер.
Дюк? Хайде, ще изпуснеш момента.
Веднага идвам, партньоре.
Хайде, Дюк, това е твоята нощ. Заслужи си я.
Чувствам се неловко сред толкова много хора, г-н Барбър.
Аз вирея сред откритите пространства.
Нужен си ни. Хайде. - Г-н Барбър...
Просто не мога.
Благодаря, че се опитахте да ме убиете.
Благодаря, че не умря.
Надявам се да откриеш това, което търсиш.
Бес вкъщи ли е?
Следват финални сцени...
Превод и субтитри Наталия Георгиева
© 2021 Translator's Heaven subs.sab.bz
Искате да правите субтитри? Заповядайте при нас: subs.sab.bz
От "Миракъл Пикчърс", които създадоха:
"Крави от отвъдното" "Голямата стъпка ми е любовник"
"Изгарящи зверства в Хакенсак"
и вечната класика, "Човекът-тарантула"
Очаквайте новият им филм, който ще разчупи границите на киното.
Сестрите от "Вечната скръб"
приемат дадените си обети много насериозно.
Мадона, разгонени монахини.
Кажете си молитвите.
"МОНАХИНИ УБИЙЦИ"
Разчистват улиците по техен начин.
Колко много пари за сиропиталището.
Децата ще откачат.
Монахини убийци!
Тези монахини имат дяволски навици!
Разкарай тия скапани куки.
Ясно, заемам се.
Монахини с мисия!
Стафа си го бива, хлапе. Приятно прекарване.
Продаваш наркотици на деца?
Аз съм католик. - Ние също.
Те са жилави и зли.
"МОНАХИНИ УБИЙЦИ"