ЛИЙ МАРВИН
ПЪРВИЧЕН РАЗРЕЗ
В ролите: ДЖИЙН ХЕКМАН
Почини си малко.
ЕЙНДЖЪЛ ТОМПКИНС, ГРЕГЪРИ УОЛКЪТ, СИСИ СПЕЙСЪК
Музика: ЛАЛО ШИФРИН
Сценарист: РОБЪРТ ДИЛЪН
Специална поръчка.
Режисьор: МАЙКЪЛ РИЧИ
Здравей. - Добър вечер, гоподине.
Джейк.
Върви да се позабавляваш, скъпа.
Tази продажница можеше да напише разни мръсотии
и да ги направи бестселър за две седмици.
Джими, донеси ни няколко питиета.
Как си, Ник? Търсих те из целия град.
Добре. Ти как си, Джейк?
Имам неприятности.
Големи неприятности в Канзъс Сити, с Мери Ен.
Надебелял е като кръчмарски котарак.
Задлъжнял ни е много, Ник. Почти половин милион.
Сега сам си е господар и вършее из Канзъс без да ме пита.
Искам да го вкараш в пътя.
Колко предлагаш? - 50 000 $.
Трябва да се вкара на всяка цена.
На всяка цена? - На всяка.
Тогава си намери някой бияч. - Не, Ник, така няма да стане.
Нужен си ми. - Джейк, вече съм се оттеглил.
Защо не използваш момчетата си?
Направих го, Ник.
Първо пратих Кели. След това Магуайър, за да го търси.
Намерил го под два метра фъшкии.
После намерихме Магуайър, носещ се по течението на Мисури.
Най-накрая пратих Мърфи.
Шонеси, донеси пакета тук.
Погледни това, Ник.
Давай, погледни.
Да загърбим лошите спомени, Ник. Уини и Мери Ен.
Братята свинари. Те сваляха всеки.
А ние знаехме кога.
Ще ми трябват няколко момчета. - Дилейни.
O' Брайън.
Шонеси е тук.
Те са добри момчета, Ник. Млади, но добри...
Колкото и да търсиш в този град, това е най-доброто, което намерих.
Добре, ще свършат работа.
Дръж се, Ник. Ще се видим скоро.
По-добре е да внимаваш.
Би могъл да имаш някоя друга Кларабел.
Никога не съм имал добър вкус, Ник.
Когато стигнеш до Канзъс Сити, не я поздравявай от мое име.
Какво да правя с това, г-н Девлин?
Познаваше ли Мърфи? - Да.
Добро момче ли беше? - Да, беше добро момче.
Tогава го изгори.
Прогнозата за Чикаго остава непроменена.
Горещата вълна продължава вече пети ден,
с температура над 30 градуса и висока влажност.
Всички части от средния Запад са еднакво засегнати,
като не се очаква промяна, поне за следващите от четири до шест дни.
Междувременно, условията на Изток от Вашингтон до Ню Инглънд
са относително спокойни, достигайки максимални температури до 20 градуса.
Това беше прогнозата за времето, повече за него в 9:00.
Сега, обратно при Уолтър...
Повеят на старото време, а, Ник?
Аз ще го поема, хлапе. - Благодаря.
Скачай, хлапе.
Ще се срещнете ли с майка ми, г-н Девлин?
Разбира се.
Иска да се видите, мамо.
O, вижте, това е г-н Девлин.
Ник каза, че иска да те види, мамо.
Удоволствие е да се запознаем. - За мен също, г-н Девлин.
Как сте? - Здравей.
Mамо, не съм виждал никой да го прави.
Скачай.
Сланина със зеле, а, хлапе?
Кафе, Ник? - Да, добре.
Никога не съм бил в Канзъс.
Всичко наоколо са ферми, нали? - Да.
Какво отглеждат там? - Пшеница, царевица.
Боже, колко скапан град.
Завий наляво и спри.
Останете тук.
Едно, три. Едно, четири.
Едно, пет. Едно, шест.
Едно, седем. Едно, осем.
Едно, девет. - Какво, по...
Радвам се да те видя в същата смрадлива бърлога.
Не очаквах да те видя тук, Ник.
Искаш ли малко, Ник? Еврейска саздърма.
Лошо, Уини, с тия твои пръсти - кебапчета.
Кажи на Мери Ен, че съм тук и не се опитвай да умуваш
как да направиш мен или момчетата ми на хамбургери.
Схвана ли?
Никакви хамбургери. Ирландска яхния, а после и тази лой!
Добър ден.
Затворили сме, частна разпродажба.
Селска гостоприемност, мамка му!
Не, точно. Велика е.
Момчетата казват на момичето:
"Tова не е венчална халка, а часовник-напръстник."
Ник. - Mери Ен.
Имаш същият стар поглед. - Ти също.
Как се отнесе животът с теб? Чух, че си се върнал на Изток.
Чикаго. - Шикаго?
Познаваш някой от момчетата, нали? - Да, познавам някой от тях.
Ядеш ли дреболии? - Да.
Аз ги харесвам.
Говори сега, яж после.
Ей, ирландче... - Забравих, че имаш лош характер.
Джордж, би ли нарязал още малко мръвка?
Дай им всичко, каквото поискат.
Дълбайте, момчета.
Хайде, копай, чуваш ли?
Американският бифтек е по-добър. Яжте повече месо.
Трябва да си поговоря за бизнес с моя приятел Ник от Чикаго.
Добре си се устроил тук.
Мислех си, че ти и Уини сте в месопреработвателната промишленост.
Ами, телешко, момичешко. За мен всичко е едно и също.
Каквото се купува - аз го продавам.
Какво искаш, Ник?
Половината милион, който си свил от Чикаго.
Никой не харесва такива кренвирши, Мери Ен.
Може би Джейк харесва пържоли. - Не се навивай.
Хайде, Ник, да я караме умната. Това са стотинки за Чикаго.
Tам вече нищо не е останало, освен деца и пенсионери.
Този, който не е изгорял, е бил застрелян или прибран.
Ако някой още шава, е пълен тъпак.
Кой командва сега на Изток? Чернилките, латиното?
Те я карат по тяхному.
Чаткаш ли езика им? - Да.
Това, което могат да докопат, са пълни боклуци?
Знаеш ли какво е Чикаго?
Чикаго е като дърт мръсник, който се оглежда за млади момчета.
Това, което заслужава е само помия.
Някой ден, ще изгорят града, за да го направят на сапун.
Тук е различно. Това е сърцето на родината.
Всеки иска това, което аз имам. Първо качество.
Първокачествено, специално отгледано.
Разбира се, трябва да ги държим леко "надрусани".
Нагоре - надолу, стоката си получава дозата.
Помогнете ми, моля ви.
Защо не дойдеш с мен, Ник? Добър бизнес е.
Не, къпи се сам в твоята помия. Просто си върни дълга на Чикаго.
Знаеш, че са почивни дни. Банките са затворени.
Банките ще отворят. Рано или късно, но ще отворят.
Ела утре на панаира. Ще ти дам това, за което си дошъл.
Колко върви момичешкото тия дни?
Ами, по тефтера е 20 $, но за теб е 15 $.
Я по-добре ми я запиши на сметката.
Става, тарикат. Ти и Джейк, мислите, че сте големи мъжаги.
Където и да ходиш, ще си свалиш панталоните, а аз моите.
Тогава ще видим кой е най-големият мъжага.
Защо просто не попитаме Кларабел?
Как е пръстчето, Уини?
Ако още те наболява, защо не си го сложиш в устата и не го посмучеш?
Ще се погрижите за нещата ми, нали?
Никълъс Девлин. - Ник.
Здрасти, Джери. Как си? - Радвам се да те видя, Ник.
Имате резервация... - Добре.
Покажете на г-н Девлин "Чикагския" апартамент.
По-рано му викаха "Президентския", но те повече не се отбиват в Канзъс.
Каквото си пожелаете, само се обадете. Изглеждате чудесно.
Ти също изглеждаш добре, момчето ми.
Аз ще я поема. - Лека е като дете.
Шей, ще има нужда от някой работи.
Прати някой да отиде до бутика.
Добре, кой залага?
Добре, аз съм пръв.
Ще ви струва доста, момчета.
Отварям. - Здрасти, хлапе.
Здрасти.
Не съм виждала по-хубава от тази.
Ухае прекрасно. - Тавана.
Направо от Хавана. - Имам добро обоняние.
Мирише на приятел от километър, нали? - Обзалагам се.
Как се казваш? - Ник, а ти?
Попи. - Здрасти, Попи.
На теб ли ме подариха?
Не.
Осигурили сме ти служебен настойник.
Предполагам, че няма да е толкова зле.
Това добре ли е?
А онова, добре ли изглеждам?
Прекрасно.
Две, господине? - Две, моля.
Желаете ли да обядвате, господине? - Да, бихме желали обяд.
Вярвам, че младата дама ще хареса "консоме" - то...
Аз ще си поръчам минерална вода "Виши".
Кони, бяло джърси, за 2 500 $.
Ще направим най-добрият панаир.
Да, ще направим най-добрият, шибан панаир.
Нека да видя.
Имам мазило за това.
Шортхорн.
От ужилване ли е? - Не.
Сигурен ли си? - Да.
Това бързо ще го излекува. - Да.
Видя ли? Въобще не ме заболя.
Не, ти, дъртако. - Ти, дърта пастърма.
Майната ти, мухлясала гъгрица! - Ти, старо свинско шкембе!
Ти, краве черво!
Добре.
Радвай се, че си ми брат, Мери Ен.
Черният Ангъс... - Кажи, че се изплю!
Не съм! - Казвай!
Минеаполис, Фрида, Гърнси...
Ти петоъгълен...! - Ти, рядко лайно, такова!
Глорибел... Хърфорд.
Харесват ли ти селските ни пътища? - Виждал съм и по-лоши.
Мисля, че ми се падна градско тарикатче.
Прясна кока, 85 000 $.
Mери Ен, голям мръсник си.
Бяло джърси, 2 000 $.
Така ли?
Попи, бяло Джърси, по сметка.
По сметка? По чия сметка?
По сметката на Чикаго, малки баровецо.
Чикаго, Джезъбел, Хърфорд...
Вече сто години, хората избиват тези прекрасни животни.
Иронично, най-големият бозайник, който ходи по земята...
Излизаш ли?
Скъсал си ми ризата, глупчо.
Съжалявам.
Да бе, отивам на онова соаре на Търговската Камара.
Ще взема Кларабел от кораба.
Мислиш ли, че Кларабел има рокли, които не носи?
Какво?
Искам да взема една назаем. - За какво говориш?
Тя си има доста рокли и аз само искам...
Нейните рокли няма да ти станат.
Мери Ан. - Продължавай.
Купува си толкова, че да натъпчеш един силоз.
Не разваляй червата.
Не съм познавала мъж преди, камо ли пък да говоря с него.
Къде те държаха?
В сиропиталището, заедно с другите момичета.
Къде е то? - Беше в Мисури.
Единственият дом, който си спомням.
Беше на село.
Значи си нямаш никой? - Само Вайълет.
Коя? - Вайълет.
Другото момиче, което беше с мен. Сестра ми е.
Не е истинска, но бяхме много близки.
Вайълет и аз, често си скачахме по леглата,
а когато през зимата бе много студено, тогава силно се гушкахме.
Понякога, се докосвахме...
мечтаейки за момчешки длани по нас.
Говорех и с много плътен глас и казвах: "Обичам те, Вайълет".
Целувах я, така че да не заплаче.
Веднъж се опитахме да избягаме...
... но дъртата ни хвана.
Каза, че не можем да напускаме, за да ни отгледат отделно.
Но когато пораснем, ще има много красиви мъже,
които ще ни обикнат завинаги.
Нали не си вярвала на това, наистина?
Не, може да се каже, че ни излъгаха, но това вече няма значение...
'щото напролет, щяхме да избягаме през полетата
и слънцето щеше да грее, дъждът да вали...
аз щях да съм катеричка, и зайче, и борсуче...
щях да легна и да почувствам земята...
И най-важното, щях да знам, че съм живо същество, като всичко наоколо.
Харесва ми. - Наистина ли?
Наистина.
Как се казвам?
Попи.
Кажи го отново.
Вайълет?
Вайълет е наистина хубаво име.
Сложи я.
Красива си, Вайълет, много.
Красива си, както никоя досега.
Ако си добра с мен...
... ще те взема на панаира.
Да, ще те взема.
Панаирът "Джейхокър". Кой ще си купи сувенир?
... ще бъде декласиран от журито.
Вкарването в грешна категория ще бъде дисквалифицирано...
... тук отстрани. Разбра ли? - Да...
Събаряш ги долу и печелиш награда.
Идва захарния памук.
Младо момиче на панаир, а пък не поглежда друг, освен приятеля си.
Обичам го. - Така ли?
Ами да, той е добряк.
Такъв е, нали?
Той си е той.
Ако можеше да погледнеш под сакото, би разбрала.
Четири парчета ми извадиха от корема. Но Ник не ме остави да умра.
През войната ли?
Може да се каже.
Много добре. Ами ти? Искаш ли да ми стиснеш ръката.
Хубаво, подстригала си се, нали?
Добре, ето ни и нас.
Трета награда за теб, кукличке, и ти дяволче.
Ето, първа награда. Поздравления.
Джо.
Добре, ще го заведеш до ранчото, нали?
Само да ти помогна. - Благодаря.
Тук имаме прекрасен бифтек, синко.
Извади ги, Джо.
Идвай.
Той е приятелче.
Като си отидеш в къщи, ще угоиш един и за мен, чу ли?
Искаш ли да си купиш коза?
Не.
Той е експерт от Чикаго. Чух хората да приказват.
Добре, какво мислите? Всичко ли е наред?
Добър вкус, мек.
Млякото?
Е? - Бих поискал още малко.
Истински букет. - Със сигурност разбирате от мляко.
Да, а вие определено сте жена, която познава млякото.
Първа награда.
Вайълет!
Вайълет, толкова е хубаво, че се срещаме...
Вайълет? Аз съм, Попи.
Тя не се чувства добре.
Чака ни много работа през първите пет години, нали?
Да? Прав ли съм? Ами ти?
Ник, чакаме те.
Присъждайки награди на децата?
Не, не тези хлапетии. Не бих ги оставил.
Те са добри канзаски деца.
Кого търсиш? - Meн. Здравей, Ник.
Кларабел. - Изглеждаш точно като едно време.
Здравей, Шай.
Старият ти бик спечели първа награда. - Хей, какво ще кажете за това?
Не изглежда ли прекрасно, Ник?
Облича се по-добре от Губернаторшата.
Кларабел винаги е била един ход напред.
Въобще не си се променил, Ник.
Никой не е.
Трябва да си помисля малко.
Не, не трябва да мислиш върху нищо.
Просто отиди и говори със сенатора.
Огледай се наоколо, Ник.
Какво мислиш за всичко това, Ник?
Мисля, че смърди.
Не е така.
Всичко е от бетон.
Нали знаеш, родителите ми са американци,
докато вашите са копали ямки за ирландски картофи.
Продължавай, развей знамето, разсмей ме.
Чакай малко. Мислиш, че не си познавам страната?
Познавам я. Това е моята страна.
Давам й каквото иска: дрога и плът.
Понякога летейки, понякога лазейки по корем.
Добре ли изкара миналата вечер?
Джо...
Джо, мислех си, че си се върнал обратно в Ню Йорк с чичо Франк.
Времената се менят.
Така ли? - Тук не е Чикаго, Ник.
Няма атракции, няма таксита.
Това е моята страна.
Купил си само една ферма. - Не аз, ти.
Mери Ен, ти дори не си сложил тигана за рибата.
Нека да спечелим наградата.
Нека момчетата ми те разведат наоколо.
Ти малка...
Вайълет!
Не е честно.
Отивам за колата, оглеждай се. - Да.
Централна мишена. Състезател номер 2.
По-късно ще ви уцелим всичките пуйки.
Шест попадения в централната мишена.
Състезател номер 3, можете да стреляте.
Бихме помолили, младата дама и господина с техните официални дрехи...
... да напуснат стрелбището? - Махай се от пътя, сега се движи.
В опасна близост сте до стрелковата линия.
Давай, давай.
Състезател номер 3 събра пет попадения от централната мишена.
Не, съжалявам.
Натам.
Как са малките? - Добре.
Само... разкарай се от пътя, движение.
Проклет да съм, ако го виждам някъде.
Нито пък аз. - Mоже още да се крият в гората.
Как си, хлапе? - Добре.
Съжалявам, панаирът не струваше.
Но какво...
Опитват се да те убият.
Ами да, нищо ново.
Как сме с куража, хлапе? - Добре.
Добре, да вървим.
Какво са направили на Вайълет?
Същото нещо, каквото биха направили и на теб.
Ставай!
Ето къде са!
Сега!
Погрижи се за нея. - Добре.
O, намерих няколко колела за да ги сложим между онези.
Ще се видим в хотела. - Да, Ник, добре.
Благодаря за прибирането, хлапе.
Купи на клуба си стек бира.
Здравей, Ник.
Здравей, Кларабел.
Мислех си, че можеш да наминеш, да видиш старата си приятелка.
Ами, със сигурност не бих те пропуснал.
Пуснала съм моите моряци гарнизон с преспиване.
Е, те вероятно се нуждаят от почивка.
Не ме ли чу, Ник? Добра жена съм.
Какво е да си омъжена...?
Ами, това е... - За Мери Ен?
Той е добър с мен. Той ме обича повече от неговите бикове-рекордьори.
Имам къща на Ривиерата, на мое име...
и тон злато, депозирано в швейцарска банка...
... и козметичен завод.
Свинска мас, лой, помия.
Живея на яхта, кръстена "Кларабел"
и се чувствам прекрасно.
Победила си. - Да.
Изминахме дълъг път, Ник. - 604 мили.
Сега за теб се разказват разни истории.
Добри. - Жестоки.
За какво си дошъл тук, за Мери Ен или заради мен?
За Мери Ен.
Mери Ен е в "Хладилника".
Аз почти съм се разтопила.
Мис Чикаго?
Чикаго до го духа. Липсваше ми, Ник.
Беше велико да ти бъда гадже. - Да, но накрая се поизморихме.
Не, бихме могли отново да се съберем.
Аз съм много млада, и не мога да си се представя като вдовица.
Голяма работа си, Кларабел.
Наистина си.
Ти ли настрои Мери Ен срещу Чикаго...
Само заради старото време?
Не съм принуждавала Мери Ен.
Само го "навих", доколкото можеше да го направи, с надеждата
да се пръждоса на гробищата. - По-добре да го направиш бързо,
защото съм способен да те напляскам за това.
Какво, по дяволите правиш?
Давам ти начална скорост.
Мръсник!
Код 2.
Mомчетата на Мери Ан ни потрошиха... - Използваха двуцевки.
Какво стана с момичето? - Хванаха я.
С Шонеси, бяхме в гаража, да изберем нова кола.
Всичко е вътре. - Да вървим.
Да се махаме оттук.
Вайълет?
Уини ме прекара цялата.
Наистина ме прекара.
Каза им, че могат да ме чукат за пет цента.
Докара Попи тук, и я накара да ме гледа.
Мамицата им, Шей.
Майната им, хлапе.
Ще ни чакат. - Да.
Напълно подготвени.
Да.
Това въобще не ме притеснява.
Нали, хлапе?
Никак.
Мамицата им, Шей.
Хайде, Биг!
Остани тук, ще се върна за теб.
Правете каквото ви каже, приятели, и не спирайте да се движите.
По-бързо.
Завий тук, сега!
Идва.
Ти си следващият, Ник.
Mери Ен?
Ник!
Убий ме, Ник.
Довърши ме, Ник.
Направи го!
Не би могъл да си гадняр.
Ти си мъж. - Няма разлика.
Грешиш.
Има.
Добре, какво искаш? - Тях, всичките.
Кажи ми, за кой се мислиш?
Дж. Едгар Хувър.
Tова е сиропиталище. - Aз пък съм осиновен.
Шей изкарай ги навън. - С удоволствие, Ник.
Не можете да влизате в... Ей, почакайте, познавам ви.
Със сигурност...
Имаш невероятен стил.
Радвам се, че го мислиш, Ник.
Oлив. Здрасти Дейзи, как сте?
Къде ме водите?
Кажете ми къде.
В Чикаго.
Как изглежда?
Ами, малко е ветровито...
... но пък е тихо...
... и спокойно, като всяко друго място.
Превод: YORD68