Л Ю С И
Превод и субтитри: Владислав Владев, hitzata & haskotoo
<<< УНАКС ТИЙМ < 2014 > UNACS TEAM >>>
Били сме дарени с живот преди хиляди години,
а какво сме направили с него?
Люси, фасулска работа е.
Влизаш и излизаш. - Тогава защо не го направиш сам?
Защото няма да очакват друг да занесе куфарчето. Угоди ми.
Какво има вътре? - Миличка…
Не се оставяй на параноята. Вярваш ми, нали?
Ричард, наистина те харесвам,
но трябва да се погрижа за себе си. Има ужасно…
Не знам. Трябва да мисля за толкова неща…
Какво правиш? - Прибирам се. Понеделник имам изпит.
Трябва да се изкъпя и да уча.
Онзи ден бях в музея и знаеш ли какво открих?
Какво? - Първата жена се е казвала Люси.
И това трябва да ме разведри ли? - Да.
Не успях ли? - Ще ти се обадя.
Добре, добре. Ще бъда откровен с теб.
Не мога да занеса куфарчето, имам си проблеми,
но ако го направиш, ще се разрешат.
Влизаш и отиваш при рецепциониста и искаш г-н Янг да слезе.
Подаваш му куфарчето с усмивка на уста.
Погледни. Рецепцията се вижда оттук.
Какво има в куфарчето? - Не знам. Някакви документи.
Дай да ги видим тогава. - Заключено е.
Само г-н Янг разполага с кода. Аз съм просто доставчик.
Плащат ли ти да го направиш? Колко? - Да, в известен смисъл.
Сега ще преговаряме ли? - Не, просто искам да знам колко.
Хилядарка. - За да доставиш едни документи?
Не знам, работата отнема десет минути, останалото не ме интересува.
Тогава не е и моя работа. - Чуй ме.
Ще си поделим парите.
500 за теб, 500 за мен. - Ричард, ще ти се обадя.
Миналата седмица дойдох в този хотел със същата шапка…
Проблемът ти е решен. - Отивай, аз ще те чакам.
Люси, миличка, правил съм го стотици пъти. Проста работа е.
Хубаво е човекът да не е един и същ. Така се прави.
Дори шапката ми е шита тук. Я виж ти, на етикета пише Тайван.
Не благодаря, каубой. - Миличка, моля те.
Ще си вървя, Ричард. Какво правиш? - Съжалявам. Ужасно съжалявам.
Наистина се нуждая от помощта ти. - Престани! Махни го от мен!
Не мога. - Свали го от мен!
Ключът е в г-н Янг. Питай за него на рецепцията.
Веднага го свали! - Съжалявам, но нямам друг избор.
Влизаш и излизаш, това е. - Защо ми го причиняваш?
Всичко ще е наред. Обещавам ти. - Думата ти пет пари не струва!
Струва 500 кинта, предварително.
Ти си задник! - А ти прекрасна.
Да ви помогна с нещо, г-це? - Да.
Тук съм да се видя с г-н Янг. - Добре.
Кой да предам, че го търси? - Ричард.
Ричард ме изпрати.
Как се казвате? - Не е важно, Ричард го търси.
В момента търси място да паркира.
Г-н Янг иска да узнае името ви.
Люси. - Люси коя?
Просто Люси. Моля ви, побързайте… - Само момент, г-це Люси.
Г-н Янг идва насам. Изчакайте го.
Може ли да седна? - Каза да останете, където сте.
Най-добре ще е да го послушате.
Извинете ме.
Не!
Моля ви, не.
Моля ви, нищо не знам.
Моля ви.
Говорите ли английски?
А испански?
Как се казва? - Люси.
Казвам се Люси. Станала е ужасна грешка.
Трябваше само да ви донеса куфарчето.
Ако сте изгубили ключа, просто отрежете верижката.
Моля ви. Умолявам ви.
Не, не го правете! Не!
Моля ви.
Здравейте, госпожице. Аз ще превеждам на г-н Янг.
Моля ви, кажете му, че не съм направила нищо.
Нищо не зная. Станала е ужасна грешка. Моля ви.
Да, ще му предам.
Г-н Янг иска да знае какво има в куфарчето.
Нямам идея какво има вътре. Ти изобщо знаеш ли английски?
Да, разбира се. Учил съм една година в колеж.
Хубаво.
Ричард ми даде куфарчето, за да ви го предам. Това зная.
Моля ви, кажете му го.
Даде ми хартийка с числа. Не знам какво представлява.
Кодът за отваряне на куфарчето.
Какво има вътре? - Нищо опасно.
Тогава защо не си го отворите сами?
Няма доверие на Ричард. - Аз също му нямам.
Излизам с него само от седмица.
Добре де. - Г-н Янг настоява да го отворите.
Моля те, Господи, помогни ми.
Побързайте, че има и друга работа.
Опишете съдържанието.
Има четири пликчета син прах. Може и да е виолетов. Нищо добро.
Смешно ли е?
Г-н Янг желае да ви предложи работа.
Работа?
Не искам никаква работа.
Животът се е зародил преди милиони години.
Необходими са били 400 хиляди години, за да се появят първите нервни клетки.
Така ни е известно, че се е появил животът.
Мозъкът се е зародил от размерите на зрънце.
Все още е трудно да определим всеки субект на интелект.
Действието ни наподобява рефлекс.
Един неврон - жив сте. Два неврона - движите се.
А с движението следват още интересни неща.
Животинският живот на Земята датира милиони години назад.
Все пак повечето животни използват между 3 и 5% от мозъка си.
Докато не стигнем до човека, който е на върха на хранителната верига,
където виждаме същество, използващо повече от мозъка си.
10% не е много, но е достатъчно, ако погледнем какво сме постигнали.
Сега ще обсъдим един особен случай.
Единственият организъм, който използва мозъка си по-добре от нас.
Делфина.
Изчислено е, че това невероятно животно
използва около 20% от мозъка си.
Това му позволява да локализира по-точно
от всеки сонар изобретен от човека.
Делфинът е развил естествен сонар.
А това е съществена част от философските ни виждания днес.
Възможно ли е да заключим, че човекът го е грижа повече
за състоянието му, отколкото съществуването?
Люси. - Какво сте направили на стомаха ми?
Нищо. Просто малък хоризонтален прорез.
Направи го опитен хирург. Белезите ще изчезнат до месеци.
Следващото лято ще може да се попечеш на плажа.
Белезите не ме интересуват. - А защо е направен прорезът?
Бъди сигурна, органите са ти на мястото.
Поставихме малък пакет в стомаха ти.
Нов вид наркотик е, който лапетиите в Европа ще харесат.
Повярвай ми. - Какво е?
Учените са го нарекли СРН4. Не е много маркетингово име…
Още мислим как да се прочуе.
Някакви предложения?
Добре дошли. Моля, влезте.
Прекрасно.
Превъзходно!
Как си? - Добре.
Първо искам да ви благодаря, че вземате участие в това начинание,
което съм сигурен, че ще протече по план.
Билетите ще ви позволят да се върнете вкъщи в следващите 24 часа.
При пристигането, ще бъдете посрещнати от хората ни, за да вземат стоката.
Едва тогава ще получите свободата, която сте заслужили.
Вероятно не е нужно, но все пак ще ви напомня,
че ако се опитате да предупредите или да се предадете на властите,
разполагаме с адресите на близките ви.
Дори къде ходят.
Така че ще разчитаме на пълната ви дискретност.
Господа и госпожице, нека съм първият, който ще ви пожелае приятен път.
Възнамерявате да го продавате? - Такъв е бизнес моделът ни.
За примитивни същества като нас животът има само една цел.
Надпревара с времето.
С времето изкристализира и целта на клетките в тялото ни.
За постигането на тази цел,
масата на клетките има две възможности.
Да бъдем безсмъртни или да се възпроизвеждаме.
Ако околната среда е неблагоприятна и екстремна,
клетките ще изберат безсмъртието.
С други думи, самодостатъчност и автономия.
От друга страна ако околната среда е благосклонна към нас…
те ще изберат да се възпроизвеждат.
По този начин, когато умрат, предават ценна информация на следващите,
а те на следващите и кръгът продължава.
Това познание… може да се предава във времето.
Добре, запази спокойствие.
Цени живота си. Хващай полета.
Хващай полета и се махай. Не трябва да губя време.
Не прави нищо. Запази спокойствие. Жива си.
Жива си. Само това е от значение.
Не губи време.
Пести го.
Не съм в настроение.
Да си представим само за момент какво би било,
ако имаме достъп до 20% от мозъка си.
Този първи етап ще ни даде контрол над собственото ни тяло.
Доказано ли е научно, г-не?
За момента е просто хипотетично. Лично виждане.
Само се замислете, на гърците, египтяните и индианците,
клетките са ни били познати векове, преди да се появи микроскопът.
А какво ще кажете за Дарвин?
Всички са го смятали за глупак, когато е предложил теорията за еволюцията.
От нас зависи да пристъпим граници и закони
и да преминем от еволюция към революция.
100 милиарда неврона на човек.
От които само 50% са активни.
В човешкото тяло има повече връзки, отколкото звезди в галактиката.
Притежаваме огромна мрежа от информация,
до която нямаме достъп.
И каква ще бъде следващата стъпка?
Вероятно ще бъде контролът над други индивиди.
Но за това ще ни е нужен достъпа поне до 40% от мозъка ни.
След контрола над клетките ни и над останалите
идва контролът над материята.
Но вече навлизаме в територията на научната фантастика.
Не знаем повече от кучето, което гледа Луната.
Извинете, сър! - Да?
Какво би станало, чисто теоретично,
ако някой използва 100% от мозъчния си капацитет?
100%? - Да.
Нямам никаква представа.
Говориш ли английски? - Не, не!
А ти говориш ли английски? - Да!
Закарай ме веднага в болница.
Общинска болница "Тингджоу"
Болница. - Чакай ме тук.
Операционна
Госпожице?
Госпожице! - Имам спешно нужда от помощ.
Не можете да стоите тук. Оперираме.
Моля ви, излезте.
И без това нямаше да можете да го спасите.
Туморът беше засегнал мозъчната кора и беше в напреднал стадий.
Някой постави пакет с наркотици в мен и искам да го махнете.
Направи го веднага. - Добре. Ще приложим местна упойка.
Не си прави труда. - Добре. Аз...
Успокойте се, моля. Свалете оръжието.
Сега ще се приближа към вас.
Имаш ли нещо против? - Не.
Мамо? - Люси!
Радвам се да те чуя.
Колко е часът при теб?
Не знам, късно е. - Чакай да затворя другата линия.
Трябва да започваме.
Тук съм. Нали не купонясваш много? Обеща ми да се пазиш.
Опитвам се, мамо, опитвам се.
Благодаря, че се обади, макар и така неочаквано.
Баща ти ще съжалява, че те е изпуснал.
Не се е върнал от фитнеса. Трябваше да се обадиш сутринта.
Мамо, усещам всичко.
Какво имаш предвид, миличка?
Пространството.
Въздухът.
Вибрациите.
Хората.
Усещам гравитацията.
Усещам въртенето на Земята.
Усещам топлината, която тялото ми излъчва.
Кръвта във вените ми.
Усещам мозъка си.
Най-дълбоките части на паметта си.
Миличка, връзката е лоша. Не те чувам добре.
Какво каза за паметта?
Болката в устата ми, когато носех скоби.
Помня ръката ти на челото ми, когато имах температура.
Помня колко беше мека котката, когато я галех.
Котката? Каква котка, мила?
Сиамска със сини очи и счупена опашка.
Скъпа, няма как да помниш това. Та ти нямаше и годинка.
Помня вкуса на млякото ти в устата ми.
Топлината на течността.
Скъпа, за какво говориш?
Просто исках да кажа на теб и татко, че ви обичам.
Миличка.
И исках да ви благодаря за хилядите целувки,
които все още усещам по лицето си.
Обичам те, мамо.
Аз също те обичам, миличка. Повече от всичко на света.
Колко остана? - 500 грама.
Колко време ще трябва на тялото ми, за да се изчисти от останалото?
За да ви отговоря, трябва да знам какво е.
Може ли? - Давай.
CPH4.
Разкажи ми за него.
Бременните жени произвеждат СРН4 в 6-тата седмица от бременността.
В много малки количества.
За бебето това е равносилно на атомна бомба.
Дава енергия на ембриона да оформи всички кости в тялото му.
Чух, че опитват да създадат синтетична форма на веществото,
но не знаех, че са успели. Ако това наистина е CPH4...
в такова количество, то е учудващо, че сте жива.
Не за дълго.
Раждането винаги е болезнен процес.
Както развиването на костите, докато растеш.
Помня звукът на моите кости, докато се развиваха.
Както и на мускулите под кожата.
Вече всичко е различно. Например, разбирам музиката ви.
Тя е като течност.
Забавно е колко се притеснявах коя съм и коя искам да бъда.
Сега, когато достигнах до дълбините на мозъка си, виждам нещата ясно
и осъзнах, че това, което ни прави хора е примитивно.
Има препятствия.
Това има ли смисъл за теб?
Като болката, която изпитваш. Тя блокира разбирането ти.
Всичко, което знаеш в момента, е просто болка.
Къде са другите пренасящи дрога? Искам останалите.
За медицински цели.
Берлин.
Париж.
Рим.
Благодаря, че сподели.
Добър вечер, професор Норман. Заповядайте.
Ще бъдете ли тук за вечеря? - Опасявам се, че да. Изтощен съм.
Починете си хубаво. - Благодаря.
Изкара ми акъла, тропаш като луда!
Липсваше ми.
И ти на мен.
Ключовете ли си загуби? - Да.
Може ли да ползвам лаптопа ти? - Разбира се.
Цял ден вчера бях на прослушване. Страхотно беше.
Седяхме си цял ден. Не разбирах нищо от китайския им.
Никой не разбира китайците. И аз не ги разбирам.
Винаги казват, че ще ти се обадят, но дори не ти искат номера.
Освен онзи тип, но той не беше китаец.
Работи в Агенцията и е сладък. Адски е сладък.
В секси смисъла на "сладък". Господи, задникът му е страхотен.
Това е едно на ръка, но никога няма да познаеш къде ме заведе.
В "4 сезона", президентски апартамент и се любихме цяла нощ.
Съжалявам, говоря само за себе си. Какво става? Как е Ричард?
Мъртъв е. - Вие сте луди. Отивам да се изкъпя.
Проф. Норман, казвам се Люси.
Току-що прочетох всичките ви проучвания и трябва да се видим.
Всичките ми проучвания?
Поласкан съм, млада госпожице, но това е трудно за вярване.
Написал съм не по-малко от... - 6734 страници.
Мога да ги изрецитирам наизуст.
Приятелка на Емили ли сте? Прилича на нейните глупави шеги.
При вас ли е в момента? - Не, сама съм.
Коя сте вие? - Току-що ви казах.
Люси беше, нали? Да, извинявай.
Прочетох теорията ви за използването на мозъчния капацитет.
Изглежда сте на прав път. - Благодаря.
Професоре, клетките ми се регенерират с феноменалните 7 милиона в секунда.
Не мога да определя точно часа на смъртта си, но ще е до 24 часа.
За какво говориш?
Казвам, че теорията ви не е просто теория.
Абсорбирах огромно количество синтетичен СРН4,
който позволява да използвам 100% от мозъчния си капацитет.
В момента съм на 28% и това, което сте написал е вярно.
Когато мозъкът достигне 20%, той се "отваря".
Започва да се разширява, няма препятствия.
Ефектът на доминото. Колонизирам собствения си мозък.
Не знам какво да кажа.
Истина е, че работя над това от 20 години,
но винаги е било само предположения и теоретични идеи.
Никога не съм си и помислял, че някой някога...
Контролирате метаболизма си? - Да.
Мога да контролирам и телата на другите.
Също така контролирам магнитните и електрическите вълни.
Не всички, но поне първичните.
Телевизия.
Телефони.
Радио.
Това е невероятно.
Не изпитвам болка...
... страх...
... желания.
Сякаш всички чувства, които ме правят човек, избледняват.
Сякаш, колкото по-малко се чувствам човек,
цялото това знание за... всичко. Квантова физика, висша математика.
Безкрайният капацитет на клетъчните ядра,
които експлодират в мозъка ми с цялото това знание.
Не знам какво да правя с него.
Ако питаш мен какво да правиш...
Знаеш ли...
Човек се замисля за същината на живота.
Говоря от самото начало.
За развитието на първата клетка, която се е разделила на две.
Целият смисъл на живота е...
да предадеш нататък това, което си научил.
Няма по-висша цел.
Така че, ако ме питаш какво да правиш с цялото това познание, бих казал...
... предай го нататък.
Както прави всяка клетка поотделно,
пътувайки във времето.
Времето?
Да, разбира се.
Ще бъда пред вратата ти след 12 часа.
Тръгваш ли? - Да.
Какво е това? - Рецепта.
Откога знаеш китайски? - Отпреди час.
Не разбирам нищо от това. - Бъбреците не функционират нормално
и черният ти дроб е зле, трябва да промениш начина си на живот.
Пий лекарството, тренирай, яж органична храна и ще се оправиш.
Снощи в 23:00 жена застреля пациент.
Случило се е в болница "Трай сървис".
Заподозряната е блондинка. Обявена е за национално издирване.
Тя е въоръжена и много опасна.
Дел Рио? - Имах странно обаждане от американка,
която живее в Тайван. Спомена за информация, свързана с наркотрафик.
Аз ще приема обаждането.
Имам информация за група наркодилъри. Искам да говоря с някой началник.
Късметлийка сте, защото няма друг с повече правомощия от мен в офиса.
За начало как се казвате?
Слушай, Дел Рио, стани от бюрото, седни на стола,
вземи червената химикалка и записвай всичко, което ще ти кажа.
Няма камери, побързай, нямам време за губене.
Продължавайте. - Ще ви кажа детайлите за 3 човека,
които пристигат в Европа и пренасят по килограм дрога.
Задръжте ги и извадете субстанцията.
Под каква форма са наркотиците? - Прах.
В пластмасова опаковка, в телата им. - Моля?
Внимавайте, когато го вадите, веществото е много силно.
Повярвайте ми. Получихте ли ги?
Да. - Добре.
Разчитам на вас.
Какво става?
Това е единият!
Моля, придружете ни, господине.
Здравейте. - Господине, елате с нас.
Какво става?
Добре дошли в Рим.
Моля, елата с нас. - Придружете ни, господине.
Разбира се.
Спри!
Дел Рио? - Хванахме Кобелски.
Благодаря, че се обади. - В момента го водят в участъка.
Благодаря ви много. Ще се обадим за трансфера му.
Това е. Хванахме и тримата.
Дами и господа, след малко излитаме от летище "Шарл де Гол", Париж.
Госпожице, моля ви, спрете компютъра. - Обърши си носа.
Моля? - Донеси ми чаша шампанско.
Да, разбира се.
Госпожице, шампанското ви.
Благодаря.
Извинявам се, но трябва да изключите таблета.
Разбира се.
За познанието.
Ако околната среда е неблагоприятна и екстремна,
... клетките ще изберат безсмъртието.
С други думи, самодостатъчност и автономия.
Госпожице, трябва да седнете!
Госпожице, ще разбием вратата, ако не отворите!
Направи нещо!
Отворете вратата!
Г-це, добре ли сте? Кажете нещо!
Люси, родена 10-ти март 1988, Пенсилвания
Има ли белези? - Да, скорошни са.
Как е тя? - Засега спи.
На успокоителни е, няма начин да се събуди скоро.
Докторе, будна е. - Сигурна ли сте?
Да, напълно. Седнала е на леглото си.
Това е тя. - Сигурен ли сте?
Да. - Госпожо.
Не мърдайте! - Трябва да поговорим насаме.
Вдигнете ръцете си, моля.
Взе ли пакетите? - Да.
Къде са? - На безопасно място.
Тук, в Париж. - Ще бъдат в безопасност в ръцете ми.
Болница "Дю Вал Де Грас"
Не мърдай оттук.
Като ченге съм виждал доста налудничави неща.
Но ако трябва да бъда честен, изплаши ме до смърт.
Сгромоляса хората ни на земята. Нищо им няма, нали?
Не. - Добре.
Нещо против? - Не.
Какво е това? - Корейски, аз ще карам.
Не, това е полицейска кола. Не може.
Не е възможно, г-жо. Това е полицейска кола!
Г-не, трябва да говоря с някой. - Виждате полицията.
Немец съм, настоявам за адвокат.
Ще погледна в хирургията. - Вземи нещо за ядене.
Спешно отделение
Винаги ли карате така? - Не, шофирам за пръв път.
Чудесно.
Задънена улица. - Наистина?
Явно ще загинем. - Никога не умираме наистина.
Съжалявам, г-не, не се чувствам добре.
Добре съм.
Ще им кажа да спрат да ни преследват. - Не е необходимо.
Донесох пилешко...
Дай ми куфарчето.
Отвори го.
Да вървим.
Не съм сигурен дали мога да съм ти от помощ.
Да, можеш. - Защо да го правя?
Нещо против да вървим?
Къде отиваме? - "Първата пресечка в ляво."
Добре.
Не, не. Мръднете оттук.
Професоре. - Благодаря.
Кой е? - Люси.
В Париж ли си?
Да. - Добре, добре. Отлично.
Виж, вече не съм в хотела. Дойдох в университета.
Разказах на колегите за този случай и способностите, които придобиваш.
Можеш да им вярваш. - Вярвам ти.
Благодаря. Можеш ли да дойдеш към университета?
Радвам се да те видя. - Аз също.
Капитан Дел Рио. - Как сте?
Нека те представя на колегите си.
Това е проф. Картие - неврохирург. - Знам всички кои са.
Разбира се.
Господа, това е Люси. Първата личност...
Имам предвид...
Както ви казах по-рано,
Люси е успяла да отключи части от мозъка си,
които могат да й осигурят достъп до области,
които не са били изследвани до момента.
Има способности. - Какви точно?
Дъщеря ви умира на шест годинки, ударена от синя кола.
Паун висящ на огледалото за задно виждане.
Идват насам, задръж ги. Трябва да се съсредоточа.
Разбира се.
Как си осигурявате достъп до всичката тази информация?
Всички клетки заимстват помежду си,
посредством 1000 бита в секунда.
Групират се и образуват радио мрежа,
превръщаща се в материя, която може да приема една или друга форма.
Множество форми. Няма разлики, всичко е еднакво.
Хората се имат за уникални,
като теорията за сътворението се върти около тях.
Едно е единица за измерване, но всъщност не е.
Всички социални системи са изградени на базата на 1+1=2.
Но 1+1 никога не е 2.
Няма числа, няма и символи.
Определили сме разстоянията съгласно човешкия размер да стане разбираемо.
Създали сме скали, с които да забравим необятността на света.
Ако хората не са мерни единици
и светът не е предмет на математическите закони...
Какво управлява всичко това?
Кола караща към Денвър. Покачваме скоростта на изображението.
Автомобилът просто изчезва.
Как да докажем съществуването й?
Времето е причината за съществуването, то е единствената мерна единица.
Доказателство за съществуването на материята.
Без време не ще съществуваме.
Времето е единицата.
Няма да успея да ги задържа още дълго.
Време е да действаме.
Можеш ли да поемеш такава доза? Опасявам се, че може да не оцелееш.
Някой от клетките ми ще се борят да устоят до край.
Ще ми е нужна сила за последните 20 процента.
За достигане на клетките до ядрата им.
Всичкото това познание, Люси...
Не съм сигурен, че човечеството е готово за това.
Всички сме водени от жаждата за сила и познание.
В човешката природа е.
Това ще доведе само до неравновесие и хаос.
Хаосът е воден от непознанието, не от познанието.
Ще кача съзнанието си към компютъра и ще ви осигуря достъп.
Исках само да ти кажа, че всички ние оценяваме саможертвата ти.
Никой да не мърда!
Разбираш ли английски?
Какво прави? - Търси материя, която да погълне.
Опитва да се свърже към компютъра.
Бързо.
Събуди се, какво се случва?
Какво прави?
Създава ново поколение компютър.
Ти!
Компютърът, движи се.
Къде е тя?
"Навсякъде съм."
Животът ни бе даден преди милиарди години.
Сега знаете какво да правите с него.
Превод и субтитри: Владислав Владев, hitzata & haskotoo
<<< УНАКС ТИЙМ < 2014 > UNACS TEAM >>>