През 1917 се записах да се бия срещу Хуните във Франция.
Около мен умряха добри хора. Не виждах причина в това.
Лъжливите правила, под които живеехме не важаха за създателите им.
Заклех се, че ако се върна у дома, повече няма да следвам заповеди.
Напуснах армията и се върнах вкъщи като престъпник.
Живях от обир за обир.
Хубавият ден беше изпълнен със спане...
а хубавата нощ я прекарвах в усилено бягство.
Живях този живот в продължение на 10 години...
докато един ден не ме хванаха.
Всичко започна с един вътрешен човек.
ТЕ ЖИВЕЯТ В НОЩТА
Хората на Албърт Уайт играеха покер...
а нашият човек ни остави задната врата отворена.
Къде са парите? - Знаете ли чие е това място?
Знаете ли чия е тази покер игра, кретени такива?
Говори още, глупако! - Г-це, елате тук!
Искате ли и питие, заедно с обира? - Не, само парите, слагай ги тук.
Как се казваш? - Ема Гулд.
А ти? Чорап ли ще сложиш в устата ми?
Да. - Чорап? В устата ми?
Неизползван е, не те лъжа.
Така казват всички лъжци. - Отваряй устата.
Страхотно!
Момчетата ни са тук. Да вървим!
Имаш топки.
Забави. Не карай, все едно сме извършили нещо.
Добър удар направихме. - Да, и всичко е мое.
Гледай напред! Карай колата!
Добър ден, аз съм Албърт Уайт.
Ти трябва да си Джо.
Кофлин. - Радвам се да те видя най-накрая.
Това е Брандън Лумас, мой приятел. - Как си?
Твърде си умен за нещата, които вършиш.
Дребни обири с двама идиоти.
Твои приятели са, но са глупави и негодни
и няма да доживеят 40 години.
Не бързай, но не можем да работиш сам.
Не и в този град.
Албърт изкара хората си. Те водеха война...
за ром. - Дермът, отиди и поговори с тях.
Албърт Уайт водеше ирландската мафия,
а Масо Пескаторе италианската.
Тогава ситуацията беше око за око.
Най-смъртоносната година в историята на Бостън.
Бандата на Уайт изгори камионите с ром,
а човек на Масо се прибра с непознато момиче.
Победителят направи безредици.
Не исках да имам нищо общо с Албърт Уайт и войната му,
но нямах избор.
Приятелката му беше вътрешният ми човек.
Бях влюбен в нея.
Той би я убил, ако тя го напусне, а двама ни
10 пъти повече, ако разбере, че сме заедно.
Но бяхме влюбени и глупави.
Всеки път, когато тя беше в града, бяхме заедно.
Напасвахме си перфектно.
Може ли да се присъединя?
Съжаляваме, но чакаме някого. - Не.
Ема, това е баща ми, Том Кофлин.
Татко, това е моя приятелка, Ема Гулд.
Удоволствието е мое, г-це. Може ли да седна?
Откъде сте, г-це Гулд? - Дорчестър.
Не, преди това. Личи си, че сте ирландка.
Майка ми е от Корк. - Така ли? Как се казва?
Не знам. Умряла е. Мъртва е.
С какво се занимаваш?
Това е много хубаво място, нали?
Знам с какво сина ми изкарва прехраната си.
Предполагам, че сте се запознали
или по време на престъпление, или в среда с престъпници.
Въпросите ми да не те карат да се чувстваш неудобно?
Не знам за какво говорите, а и честно казано, не ми пука.
Говоря за онези девойчета, които ходят с престъпници.
Не е проблема в това, че сина ми е престъпник,
а че сина ми все още е мой син
и чувствам, че трябва да узная причината
в общуването с тип жена, която съзнателно излиза с престъпници.
Схвана ли вече? - Достатъчно, татко.
Чичо ми спомена за негов човек на име Кофлин.
Това ти ли си?
Този чичо да не е Чичо Робърт?
Известен като Бобо?
Полицаят, за когото говориш е Елмър Конклин.
Той събира на сила пари от нелегални заведения като тези на Бобо.
Рядко излизам от Дорчестър и като заместник-началник
бих бил доволен да се поинтересувам от Бобо.
Трябва да се напудря.
Това беше ли нужно? - Не аз започнах спора, Джосеф,
затова не ме критикувай за това как завърши.
Полицай съм от 37 години
и научих едно важно нещо. Знаеш ли какво?
Вероятно e някоя заплетена история от миналото.
Каквото и да премахнеш от този свят, винаги ще се върне за теб,
но никога както ще очакваш. - Сигурен съм, че няма.
Невежата и незаслужена увереност винаги има най-ярка светлина.
Май чух достатъчно.
Много е красива. - Да, така е.
И все пак не виждам какво й харесваш. - От Дончестър е.
Не стига. Баща й е сводник, а чичо й уби двама човека.
Бих преглътнал това, Джосеф, ако тя не беше...
Тя не се прави на нещо, което не е.
Може би още не се е пробудила.
Благодаря, че намина.
Май трябва да легнеш под неговата завивка тази вечер.
Той ме гледаше, все едно съм боклук!
Ние не сме хора. Ние сме просто Гулд от Дорчестър.
Ние ви плетем дантелите на килимите.
Не ме докосвай!
През целия ми живот хора като баща ти се държат надменно с мен.
Ние не сме по-нисши от вас. - Никога не съм го твърдял.
Е, той го направи. - Майната му!
Обичам те.
Толкова бързо се палим.
Така е.
Мамка му!
Съжалявам. Съжалявам.
Да вървим.
Имате ли излишни монети?
Много благодаря.
Джо Кофлин. Имам покана.
Трябва да те проверя.
Минавай.
Джосеф? - Джо Кофлин, да.
Знаеш ли кой съм аз?
Достатъчно, за да се явя.
Казвам се Масо Пескаторе.
Държа северната част и алкохола, идващ от Флорида.
Аз съм човекът с властта и хората,
но истина е...
че съм обикновен имигрант от стария континент.
Днес единственият ми съперник е Албърт Уайт.
Когато това приключи...
ще видим краят на война, измъчвала този град.
Нямам проблем с теб,
но не затягам връзки с гангстери, дори да са шейхове като вас.
Правиш бързи поръчки и обири,
но не си гангстер.
Какъв те прави това тогава? - Не знам.
Престъпник, вероятно. Просто не искам да съм част от това.
Колко неща, били добри или лоши, идват при нас, когато поискаме?
Например, един от хората ми те е видял с млада девойка...
Не точно девойка, а проститутка, която се среща с Албърт Уайт.
Тъй че вече няма значение какво искаш.
Ти си част от този живот...
и може да завърши само по два начина.
Първи. Отиваш при Албърт и го отърваваш от мъките.
Второ. Казвам на Албърт за момичето и той те отървава от мъките.
Както казах, аз не съм гангстер.
Приключих с убийствата за този живот.
Ако ще казваш на врага си някакви слухове, давай.
Ако убия Албърт Уайт, някой ще заеме на мястото му,
а аз ще съм обвързан с мафията ти до края на живота ми.
Отдавна спрях да целувам пръстени.
Приятен ден.
Дали че е казал на Албърт?
Вече щях да бъда мъртъв. - Боже!
Можем да избягаме. - И къде ще отидем?
Някъде на топло.
Брат ми Дани живее в Калифорния. - Къде?
Не знам, не съм говорил с него от 10 години.
Прати ми няколко картички, в които казва, че ще става писател.
Бих отишла в Калифорния. - Не разбирам много от честна работа.
Кой е казал нещо за честна работа? - Добре.
Ще правим каквото си искаме и ще ходим където си искаме.
Ще спим през деня.
Имам работа в Лорънс в събота и после ще съм свободен.
Свободен да напуснеш? - Да.
В събота трябва да се видя със знаеш кого.
Каква е алтернативата? Да си седя на стола ли?
Трябва да се срещна с него на Статлер в събота.
Иска да ме види, докато съпругата му е там.
След това заминава за Детройт за седмица.
Ще можеш ли да се оправиш и стигнеш до Статлер до 7?
Мисля, че мога да се оправя и стигна до Статлер до 7.
Я млъквай.
Работата в Лорънс щеше да ни стигне да заминем до Калифорния.
Така е, наистина мислех за това.
Карай!
Какво правиш?
Запали! Запали!
Внимавай! Внимавай!
Мамка му!
Внимавай!
Махай ми се от пътя!
Мамка му!
Мърдай!
Хайде! Хайде! Да вървим!
Мамка му!
Вървях половин миля, откраднах кола в Норт Рединг
и я замених с Доджа, който открих в Съмървил.
Върнах се в родния ми дом и обмислих възможностите ми.
Цялата случка я имаше в "Лейт Едишънс".
Третото мъртво ченге е било влачено от някого близо до държавната гора.
Трябва да е бил Дион.
Тук има служебен асансьор.
Не мога да повярвам, че дойде. - Че къде иначе да отида?
Хората по принцип не правят така. Е, аз го правя.
Мамка му, мамка му!
Защо плачеш? - Защото те обичам.
Усмихни се тогава. - Не мога.
Сигурен съм, че като умреш ще си кажеш, че е било от любов.
Не, чувстваш се виновен за действията си.
Прекарал си години в очакване някой да те накаже за греховете ти.
Е...
Ето ме. - Джо, съжалявам!
Тя съжалява, всички много съжаляваме. Махни я от тук.
Каза, че няма да го убиваш, Албърт, така се разбрахме!
Никога нямаше да го доведа тук...
От курва ли ще бъда унижаван?
Един мой близък ми каза, че някакъв задник ми създава проблеми.
Късметлийка си, че не ти откъснах гърдите и не ги хвърлих в боклука!
Заведи я в колата, Дони. - Извинявай!
Всичко е наред.
Притеснявай се повече за това, което ще се случи с теб.
Не я убивай. - Защо ти пука? Тя току-що те предаде?
Не бях искрен. Казах й, че няма да те убия.
Но и двамата знаем, че трябва да те убия, нали, Джо?
След това ще убия и нея.
Остави го, да се махаме от тук.
Вече си убиец на ченгета ли, Джосеф?
Не съм убил никого.
Изглежда приятелите ти щяха да те заведат на смъртоносно пътуване.
Татко, те ще я убият.
Е, ние няма да те убием, Джосеф,
но някои от колегите ми биха искали да поговорите.
Моля те, татко! Ще го убия!
Тя е в колата с Дони Гисшър!
Не знам какъв череп има, но не е костен.
В кома е от две седмици. Без краниално кървене.
Няма проблеми с паметта и говора. Носа и половината ребра са му счупени.
Скоро няма да види кръв в купата си. Влезте.
Татко, къде е тя? Откриха ли я?
Проследихме я с Дони Гислър.
Колата му излезе от пътя и падна в океана в 9:20.
Полицай от Бевърли влезе да ги потърси.
Оказа се в болница за седмица с хипотермия.
Тя беше момичето на Албърт Уайт. Предаде те.
Така е... - И?
Луд съм по нея. - Лудостта не е любов.
Видях ти 18-годишният брак. Не беше любов.
Не, не беше.
Както и да е, мъртва е. Мъртва като майка ти, Бог да е с нея.
Подгониха Пауло в Ст. Олбанс на 10 км от границата.
Много полицаи участваха.
Бил е прострелян 14 пъти, недостатъчно за убиец на полицаи.
Ами Дион? - Възможно е да е преминал границата.
Ти трябваше да поправиш дистанцията между мен и майка ти,
знаеше ли това?
Знаех за дистанцията.
Хората не се поправят един друг.
Те никога не стават нещо повече от това, което са били.
Просто всички понякога получаваме малко късмет.
Не си хаби скърбенето за мъртво момиче.
Човек сам създава късмета си.
Понякога, а понякога той създава теб.
Ако се признае за виновен, ще махна смъртното наказание.
3 години и 20 изпитателен срок.
Три години? Имаме три мъртви полицая.
Той не ги е убил.
Той може да е син на заместник-началника,
но дълго ще бъде помнен в затвора "Чарлстън".
Главен инспектор, вчера бях понижен.
Тогава ще си запазя мнението, което щях да ти кажа.
Нямам никакви илюзии. Човек на практиката съм.
Снимката е на врата от жилище в Бек Бей,
където прекарваш време с млад мъж от мексикански произход.
Ако се отървеш от жилището, ще разбера до час.
Нека видя какво мога да направя.
Това е малко и в мой интерес.
Федерален затвор "Чарлстън".
Признах се за виновен за съучастник във въоръжен обир
и ми бяха дадени 3 години и 4 месеца в затвора "Чарлстън".
Ако баща ми беше доживял само още две седмици...
Можех да му кажа сбогом.
Имах един гарантиран живот и щях да го изживея.
Ще използвам Масо и ненавистта му към Албърт като начало.
Интересно как нещата се промениха.
Какво стана с онези приказки, че няма да ставаш гангстер?
Сега идваш при мен за работа.
Вече нямам нищо. Не искам да бъда гангстер,
но ще работя като такъв, за да се добера до Албърт Уайт.
Доколкото чух в затвора, все още имаш тази власт.
Изгонихме Албърт Уайт от Бостън, както чу.
Сега той се е прицелил към операцията ни с рома във Флорида.
Няма да се предаде. Да, бих искал някой, готов да
отърве от мъките г-н Уайт. - Този човек стои пред теб.
В работата ти винаги ще трябва
семейство Пескаторе да е на първо място, а после ти.
Ще можеш ли? - Звучи честно.
Трябва ми само Дион Бартоло от стария ми екип,
за да ми помогне. - Добре е да имаш доверен човек.
Тук при нас е жега. - Не ми пречи.
Не си чувствал такава жега досега.
Поне не е дъждовно като в "Чарлстън". Промяната би ми харесала.
Тогава се заеми с наркотиците, започвайки от Тампа.
Франк Ормино ръководи Тампа.
Ще реши, че не са му нужни главоболия.
И кога ще стане това? - 10 минути след като пристигнеш.
Значи трябва да станем равноправни партньори?
Не! - Франк Ормино е равноправен партньор.
Само виж какво ще стане с него. - Май ще работя мръснишката.
Можеш ли да толерираш ирландец в екипа ти?
Това е Америка. Преживял и съм по-лошо.
ЖП гара Ибор Сити, Флорида.
Осъзнах, че не е достатъчно да нарушиш закона.
Трябва да си достатъчно силен, за да създадеш твои собствени.
Джосеф!
Как си? Я се виж!
Съжалявам за баща ти. - Да, съжалявам за брат ти.
Благодаря ти. - Благодаря ти.
Когато Лефти Доунър ме откри в Монтерал,
той ми каза, че Пескаторе иска да работя за тях.
Помислих си, че ме баламосва. Но после помислих,
че ако някой има дяволски чар, то е старият ми партньор. Виж.
Боже мой! - Погледни го.
След теб. - Я се разкарай!
Вече работя за теб, Шефе Джо Кофлин.
Протегни се под седалката и ще намериш един приятел.
Добре дошъл в Ибор, Тампа.
Боговете създали това място. Това, което подушваш
вероятно е болос или емпанада. - Другите от Тампа са изоставили Ибор.
За тях ние сме просто група южноамериканци
и можем да правим каквото си искаме, стига да не им пречим.
Ако мислиш, че можем да се разберем с тях, не стават така нещата.
Италианците и кубинците си държат на своите.
Но кубинците мразят испанците,
а испанците ги имат за надути лъжци,
които са забравили мястото си след освобождението през '98.
Кубинците и испанците свеждат глави пред пуерториканците
и всички, ама всички серат върху доминиканците.
Италианците те уважават само ако си дошъл с лодка.
Как си, Лени?
А белите си мислят, че на хората им пука какво мислят.
Ама ти си голяма работа.
Пристанище Тампа!
Кой е? - Пожарната...
Благодаря, ДТ.
Града е пълен със системи от тунели като този тук.
Кой държи склада? - Франк Ормино го държеше.
Как така "държеше"? - Ормино малко се поразя онзи ден.
Това беше бързо. Виж това.
Най-хубавото нещо, което може да се купи.
Трябва да го държиш на 186 по Фаренхайт.
Да, тези бебчета никога не лъжат.
Предпазвам хората, като пият от моето.
Правил съм алкохол в затвора и май ти липсват две ключови съставки.
И те са? - Хора и шишета.
Да, имаме проблем. - Защо?
Пласьорът ни идва без нищо. - Какво има?
Лодките потъват. - Как се казва?
Гари Л. Смит. - Гари Елсмит.
Не, Гари Л. Смит.
Презиме е. Така иска да го наричат. Южняшки стил.
Не е ли просто идиотски? - И двете.
Благодаря, г-це Ро. Вие сигурно сте новата дружка на Масо.
Да, нещо такова. - Как я караш?
Какво ви води насам?
Помолиха ме да поема работата на Франк Ормино.
Дано не е за постоянно! Без да се обиждаш.
Няма проблем. За какво е това?
Хората обичат да се договарят с познати, а теб никой не те познава.
Разбирам. Какво предлагаш? - Нямам амбиция, но...
нека нещата продължат като преди, вместо да слагаме срокове.
По-загрижени сме защо последните три доставки пропаднаха.
Заради кубинците. - Тогава да намерим нов доставчик.
Не е толкова просто. - Защо?
Защото всички почитат семейство Суарез.
Затова се събраха в онзи клуб на 7-ма, нали?
Трябва да говорим с тях.
Опасявам се, че не разбирате как стават нещата тук.
Аз се занимавам с г-н Суарез и сестра му.
Ако искате, можем да уговорим среща утре вечер в 9 часа.
Гари Л, кажи ми, работиш ли пряко с Албърт Уайт?
Има ли нещо междинно, за което да знам?
Маркирахме бутилките ти. Ако го дестилираш, ние го маркираме
и курсовете, които трябваше да се изгубят в морето
някак си са се озовали в Албърт Уайт.
Можеш ли да го обясниш? - Не, не разбирам.
С Дион наминахме през вас на път за тук.
Имаш хубава къща. Ще трябва да опаковаш всички глупости
и да я пратиш там, където отиваш. - Къде ще ходя?
Чукаш ли г-ца Ро? - Какво? Коя?
Чука я! - Определено.
Следобедна хапка от г-ца Ро?
Захар сутринта, захар... Не ми пука кого чукаш.
Ето ти билет. Това е за крайбрежието тази вечер.
Не ми пука с кой ще отидеш, но трябва да хванеш влака.
Чакайте! Чакайте, господа. - Ако не отидеш,
ще ти забия главата в пода като боулинг топка, затова ни улесни.
Хвани влака, Гари Л...
Или ще те заврем под него. - Чуйте, мислех си...
Господа, стига... Нека седнем и да поговорим.
Г-н Ко...
Францис Ормино е открит застрелян. Полицията търси свидетели.
Кога успя да маркираш бутилките? - Какви ги говориш?
Постоянно си с мен откакто дойдох, да си ме видял да маркирам бутилки?
Не, така разбрах, че лъжеш!
Г-н Суарез, приятно ми е.
Позволете ми да ви предоставя Джо Кофлин.
Приятно ми е да се запознаем, сър.
Вземете си питие. - Благодаря.
Никога не се съгласявах с испанците, че леките ромове превъзхождат.
Ние кубинците го правим
заради манията ни, че всичко по-леко е по-хубаво.
Дион, Джосеф, сестра ми, Грасиела. Приятно ми е.
Срещали сме се. - Да, моя грешка.
Да, срещали сме се. Здравей, как си?
Този ром е невероятен!
Само да го бяхме продали на север.
Там ви третират като възрастни. - Без малко да се окажа без работа.
Естебан ги взе.
Работните хора от Маями. - Много добре!
Това ми е хоби. Може би един ден и вас ще снимам, г-н Кофлин?
Не мисля. Колкото по-малко мои снимки има, по-добре.
На едно мнение съм с индианците по този въпрос.
Говорейки за отвлечени души...
Казаха ми, че Гари Л. Смит е акостирал на "Сийборд Лимитид"
с един луксозен спален вагон, заедно със съпругата си.
Кой знае, понякога смяната на обстановката помага.
По същата причина ли си тук в Ибор?
Тук съм, за да дестилирам и разпространя дяволският ром.
Задача, която се усложни, поради вашия нередовен внос.
Не ние контролираме приливите.
Те щяха да са наред, ако бяхме в Маями.
Не знаем нищо за лодките за Маями.
Сеньор Фамоса ме увери, че приливите ще са спокойни цяло лято.
След като каза това име
се притеснихме да не застигнеш маршрутите ни.
Не, казах това име,
за да ви уверя, че вече можете да работите с мен
и че вече можете да увеличите цената. - Какво печелим в замяна?
Достъп до ченгетата и съдиите на Ормино,
които иначе не биха работили с вас, защото сте кубинци.
И в замяна ще искаш нашата меласа? - Не. Искам да не плащаш на Уайт.
Албърт Уайт е добър клиент.
Никога не сме имали проблеми с него. - Познавам Албърт Уайт.
Мислех, че искате да ви третират като човешки същества.
Възможно е това да доведе до кръвопролития.
Със сигурност ще доведе до кръвопролития.
Това са много благоприятни условия.
Искаме Албърт Уайт.
Местният шериф искаше да не види.
Явно стана обичайно да се говори как ще прекрачиш закона
преди да го направиш.
Какъв човек е шерифа? - Ченге е, тоест е задник.
Но иначе печен.
Какво правиш? Не му пипай нещата!
Шерифа ще влезе и завари как някакъв испанец му рови нещата.
Това тук е от Вегас.
Моля, седнете.
Няма да ви обиждам с въпроси за естеството на работата ви,
затова и вие не ме обиждайте, като ме лъжете.
Така честно ли е? - Да.
Истина ли е, че си син на шеф на полицията?
Да, сър!
Служил ли си отвъд океана? - Във Франция.
Да не повярва човек.
Да, сър, и те ни го казаха.
Бях войник и после станах маршал.
През това време убих 7 човека.
Да ви кажа честно, лицата им още ме преследват.
Вършете си бизнеса на север от Втора,
на юг от 27-ма и на изток от Небраска.
С теб ще имаме малко разногласия. - Звучи добре.
Знам, че живеем в грешен свят,
но само защото вдишвам корупция
и се срещам с корумпирани хора,
не прави грешката да си помислиш, че съм корумпиран.
Няма да направя тази грешка.
Съжалявам. Мислех, че сте сам.
Няма проблем, Лорета. Господата тъкмо си тръгваха.
Мила, къде са ти обноските?
О, да, татко.
Г-ца Лорета Фигис.
Приятно ми е. Аз съм Джо Кофлин.
Лорета днес заминава на дълго пътуване.
Говори се за това.
Калифорния. - Така ли?
Тя ще стане звезда в Холивуд.
Това е само кастинг, тате. - Не.
Един човек дойде и избра няколко момичета.
Брат ми живее там. - Брат ви е от Холивуд?
Той е каскадьор, доколкото знам.
Пада от коне.
Приятно ми беше, г-це. Шерифе.
Господа.
Не искаш ли банан? - Не.
Няма такива плодове в Бостън. - Знам, изглеждат вкусни.
Гледай! Ето я.
Само гледай.
Здравейте! Добър ден! Как сте?
Добре съм. А вие? - Перфектно!
С брат ви решихте ли дали...
Не. Още обмисляме, г-н Кофлин.
Да, доста рязка промяна ще е за нас.
Да, разбирам. - Рядко правим промени.
Е, има всякакви промени.
Там, където бях, често играехме шах
и има един вид промяна, където докарваш пешката до края на таблата
и тя се превръща в кралица. Нямаше какво да се мисли.
Знам. Играя шах. - Така ли?
Баща ми ме научи. Може би също така помниш,
че пешката и краля се озовават в една и съща кутия след края на играта.
Работата не е в края, а за момента на играта.
В края ще ме завържеш с краката нагоре и изгориш.
Искам да печеля, докато играя.
Имам чувството, че печелиш повече от игрите си.
Още не, но така мисля да стане.
Защо не се присъединиш?
Някои казват, че алкохола е само страничен бизнес.
Така ли?
Даже чух слухове, че си раздала повечето от парите си.
Голяма част от тях в Куба.
И кое му е глупавото на това?
Не е глупаво, просто не това е моята кауза.
А каква е твоята кауза? - Да разпространя Демонският Ром
и да няма хора, които да властват над живота но другиго.
Ако завладееш пазара за ром, ще станеш крал.
Трябва да се оправя с Албърт Уайт.
Как ще задържиш силата, когато я получиш?
Не ме ли мислиш за достатъчно силен?
Не знам дали си достатъчно жесток.
Ако си, това е много лошо.
Силните хора не трябва да са жестоки.
Но обикновено са такива.
Кажи ми, според мен има ли такова нещо като благороден мъж?
Нямам нищо против тях. Те рядко надживяват 40 години.
Баща ми почина в Куба. Майка ми не го преживя и умря.
Той често ни казваше на мен и Естебан:
"Не можеш да живееш истински, докато няма нещо, за което да умреш."
Звучи ми като добър мъж. - Такъв беше.
Никога няма да бъдем любовници. - Така ли?
Защо?
Никога няма да бъдем любовници.
Завладяхме пазара за ром и живяхме като крале.
Бързо. Хайде.
Фалираха банки, загубиха се работи.
Поне вече ще може да се намира работа без затруднения.
Съдружието Суарез - Кофлин създаде превъзходна стабилност.
Успяхме да убедим хората на Албърт от Флорида да не се намесват.
Така Албърт трябваше да използва екипа си от Маями.
Когато се показаха, ние ги изненадахме.
Албърт се криеше в Маями
и разпродадохме стоката из цяла централна и северна Флорида.
Махнете това нещо. - Добре.
На земята! Лягайте!
На земята!
Лягайте на земята!
Ето това се случва, когато католици продават алкохол тук.
Името на човека е Р.Д. Пруит.
По-добре да го открием.
Той в Клана. - И?
И в клана има още 5 милиона души. Те имат доста алкохол.
Те са инбриди със завършен 4-ти клас. - Ще те заобичат.
Католик, който работи с цветнокожи и живее с кубинците.
По-големият проблем е доведения брат на Р.Д.
Кой е той? - Началник Фигис.
Джо Кофлин. - Не се ръкостискам с паписти.
Без да се обиждаш. - Няма проблем.
Помага ли ако кажа, че почти не съм стъпвал в църква?
Към въпроса. Р.Д.
Говори се, че създаваш проблеми в Ибор.
Как така?
Чухме, че обираш някои места.
Нищо не знам за това.
Шегувам се.
Всички го знаете. - Р.Д.
Това е бизнесмен, който дойде по работа
и ти предлагам да я свършите.
Този човек е контрабандист
и се чука с негърки.
Той трябва да бъде катраносан и обезкосмен, а не да върши работа.
Шегувам се! Държите на шеги, нали?
Да, държа на шеги. - Докато не станеш точно такъв, нали?
Харесваш ти "Парижън", нали? - И какво ако е така?
Бих ти дал 10% от печалбата.
Какво ще направиш? - Точно това.
Струвам повече от 10%.
Колко искаш? - 60%.
Най-големият клуб в града?
Точно така? - И защо?
За да може приятелите ми да те гледат по-любезно.
Какви приятели? - 60%.
Синко, няма да ти дам 60%. - Не съм ти син.
Не съм син на никого.
Значи баща ти е късметлия.
Какво каза? - 15%.
Ще те пребия. - Моля?
Знаете ли какво...
така ми звучи честно.
Става ли 20%? - Според мен 15% е добре
за работа, в която няма да е нужно да се явиш.
Е, това е честна сделка и съм доволен да се съглася.
Как да получа дяла си? - Наминавай през "Парижън"
всеки вторник през всеки месец в 7 часа.
Удоволстивето бе мое, г-н Кофлин.
Ърв.
Изглежда имаме сделка.
Момчето е тъпо на мотика.
Не разбирам какво иска Масо.
Арестите са намалели със 70%, доходите се увеличиха с 300%.
Не ми харесва. Праща ни някакво хлапе, все едно ни е нужен надзор.
Не, не ни трябва надзор. Дигър иска да провери казиното
и накрая просто ще докладва на стареца. Не прави от мухата слон.
И все пак Масо ще послуша сина си за новото казино.
Не се притеснявай.
Защо са го кръстили Дигър? - Защото е пълен глупак.
Дават му само да копае гробове за труповете.
Да бе да!
Това беше добро.
Трябваше да измисля как да инвестирам в казино заедно с други в Сарасота
в новия план "Риц".
Хотел и казино "Риц".
На високо ниво. - Точно в казиното.
Курорт на върховно ниво.
Изживяването ще е страхотно, дори и да не играеш.
С оглед този груб бизнес се навъдиха неочаквано много хора,
които не спряха да дават пари.
Дигър не бе един от тях.
Ето го. Закона на Волстед няма да трае дълго, нали?
Какво ще правим след сухия режим? Хазарт.
Ще използваме връзките ни, за да го узаконим
и само ние ще ръководим това място.
И това е то? - Скоро. Риц Лонгбоут Кий.
Поговорих със собствениците на Сарасота.
Защо ни пуснаха? - Не могат да узаконят хазарта
и не могат да ръководят казино.
Те държат имота, ние ръководим казиното. Делим 50/50.
Чакай малко.
Имаме ли магическа пръчка за променяне на закона?
Чух, че си узаконил бингото.
Това е стъпка. Като предпоставка, правиш едно нещо и после...
Да, знам... предпоставка.
Баба ти може да дойде, затова направи план за църквата.
Бинго.
Имам човек, който да подкупи инспекторите в Талахаси и Сарасота.
Имам хора, които следят сенаторите и ВП агентите, които залагат.
Можем да залагаме легално. Богати сме. Легални.
За дълго време.
И аз съм убедителен, но те харесвам.
Той е много умно момче.
Масо полудя с това казино.
Иска подобрения всеки ден, все едно това е негова идея.
Беше адресирано за "Сър Джосеф Кофлин, Негроебача."
В бележката имаше две думи.
"'Шейсет процента."
Същата бележка. Същото съобщение.
Правим каквото можем, но е закрилян.
Корените му са прекалено надълбоко. - Време е да копаем.
Добър ден, господа.
Върджил Бюргард. Какво да направя за вас?
Надявахме се да влеете малко разум в Р.Д. Прут.
Малко хора са успявали. - Бихме искали да опитате.
И каква е причината? - Неговото самосъхранение.
Трябва да спре да стреля в клубовете ми.
Клубове? Какви клубове? Големи клубове?
Защото аз принадлежа на великия клуб в Тампа
и не помня да съм ви виждал.
Дойдох тук по работа, а ти ще си играеш игрички с мен?
Това ли искаш да направя?
Виж, ти си Великият Мъдрец на Ку Клукс Клан,
поздравления, но мислиш ли,
че ще позволим някакви инбридни лайна да ни притискат?
Ако наистина ни мислиш за такива, правиш фатална грешка, синко.
Ние сме чиновници, банкери,
полицаи, депутати, по дяволите, даже имаме и съдия.
И ако си достатъчно тъп, за да ни се противопоставиш,
ще изгорим теб и всичко, което обичаш.
Заплашваш ме с хора, по-могъщи от теб? - Точно.
Защо тогава ти говоря?
Дошъл си в дома ми.
Реших да ти спестя проблеми като не ме мъкнеш.
75 свидетеля. Никой няма да каже нищо.
Искаш ли бира?
Безалкохолна е, но пак става.
Благодаря.
Трябва ми началника на полицията.
Мисля, че знаеш отговора.
Знаеш какво ще стане, ако не ми помогнеш.
Не, не знам.
Ще се натрупат още трупове.
Ще има още заглавия от типа: "Клане в Цигарения Град"
и началника ще бъде отпратен.
Както и ти. - Може би.
Разликата е, че когато отпратят теб,
то ще бъде с куршум в главата.
Няма да продам брата на жена ми.
Не искам да го правя. - Какво не искаш?
Това, което ме караш. - Нищо не те карам да правиш.
Напротив.
Какво? - Тя не стигна до Холивуд.
Само до Лос Анджелис.
Това не е правилно.
Заведохме я при специален доктор. Добре е.
Какъв доктор? - Какъвто дели хората от хероина, Ърв.
Никога повече не ме наричай с християнското ми име.
Ще ме наричаш началник Фигис
в оставащите дни или години в нашето познанство.
Ясно? - Не аз съм й го причинил.
Току-що ми каза цената, за да разбера къде е дъщеря ми.
Тя е чиста, в безопасност и няма да ти кажа къде е, докато...
Докато?
Р.Д, ще се срещнеш с това момче отново
и ще приключиш нещата по този въпрос.
Да, ще остане между нас двамата.
Лонгбоут Кий
до Риц. Тази вечер в 10:00.
Кога ще получа местонахождението й?
Веднага, щом изляза от тази среща жив.
Направи го сам. - Моля?
Ако ще го убиваш, бъди мъж и натисни спусъка.
Не е гордост да караш други хора да правят това, което ти не можеш.
С моя опит не е нужно много, за да натисна спусъка.
Къде е доведения ми брат? - Не дойде.
Момчета, този тук е хитър.
Наблюдавайте плюкалото му, обещавам ви, че ще го използва.
Едва ли.
Държиш ли си на думата? - Зависи за кой се отнася.
Значи не си дошъл сам, както поисках?
Боже, Р.Д, така няма да е интересно.
Къде са те?
Това можеше да е най-голямото казино в САЩ,
когато спрат сухият режим. - Няма да го спрат
във вярваща страна. - Страната запада.
Банките фалират, хората нямат пари. - Защото имаме комунист за президент.
Защото не продаваме алкохол.
Затова страната ще промени правилата и узакони залаганията.
Ще бъдеш част от това. - Не искам да съм част от нищо с теб.
Колко ти плаща?
Кой? - Албърт Уайт.
Колко ти плаща, за да стреляш по клубовете ми?
Доста му помагаш.
Да, взех му католическите пари.
Знаеш ли защо? Защото бих го направил и безплатно.
Ти си зараза.
Ти, твоята негърка курва и глупавият ти италианец.
Аз ще поема "Парижън". Не 60%, а всичко.
Взимам всичките ти клубове.
Ще взема всичко, което имаш.
Дори може да ти купя къщата
и да пробвам негърката ти, преди да и прережа гърлото.
Няма да умреш, но ще напуснеш града, момче.
Просто си забравил да опаковаш багажа си.
Добре. Давайте.
Докарайте колата.
Ще те закараме до доктор.
Боли. - Боли, но няма да те убие.
Мамка му! Не трябваше да му показваме снимките.
Какви снимки? - Фигис.
Те ни трябваха, за да го свалим. - Цената беше твърде висока.
Мисля, че ти ме застреля. Какво?
Изпреварих го. Няма кой друг да е. Фасини беше там.
Фасини те застреля. - Не, Фасини идваше от ей там.
Да, Фасини дойде тук. Дойде под такъв ъгъл.
Аз бях ей там и убих копелетата. - Ти уцели мен!
Просто докарай шибаната кола. Това ще бъде страхотно казино.
Нали?
Албърт е плащал на Р.Д., за да ни погне.
Но щом убихме член от Клана...
Клана се зае лично.
Дойдоха, за да ме убият в болницата, но имахме хора на вратите.
Когато членовете от клана се отказаха и прибраха, Дион ги проследи.
Последваха поредица от побои, атентати и убийства,
което сложи краят на Ку-Клукс-Клан в Тампа.
Как се чувстваш? - Добре.
Ти? - Добре.
Това няма да се повтори.
Съпругата на Ърв се премести и взе сина си с нея.
Никой не е видял Лорета през целия сезон.
Може ли да ти взема името? - Искаш да се оженим?
Ние сме женени, нали?
Грасиела Изабела...
Не си спомням всичките. Лунес Мартес...
Нямам толкова много имена. - Чакай, чакай.
Грасиела Кофлин.
Най-хубавото нещо, случвало се на това име.
Купих няколко сгради.
Женени сме и просто ей така си купила няколко сгради?
Да, купих три сгради до фабриката на Перез.
Какво ще правиш с тези сгради?
Ще ги дам за подслон за изоставени жени и деца.
Важно е, Джо.
Какво стана с кубинските политици?
Влюбих се в теб. Ограничаваш мобилността ми.
Ела тук. Обичам те.
След месеци изолация,
Лорета изплува от дома си и заяви, че би носила само бели дрехи,
решение, взето от Исус Христос за нея,
с когото тя ще се венчае.
Представлението и беше попадение
и виждането й Тампа да бъде очистено от грехове не включваше казиното.
Какъв е проблемът с този проповедник?
Няма проблем с него. Всичко ще мине като по учебник.
Нищо не може да застраши сделката ни с казиното.
Напълно, Масо. 100%. - Направи, каквото е нужно.
Виж, ще сляза, ще поговоря с нея и...
Какво трябва да се направи, ще се направи. Ясно?
Просто се увери, че проблема ще отшумее. Не искам да чувам за него.
Добре. Благодаря много.
Няма нужда да ме подслушваш.
Ако искаш да знаеш нещо за бизнеса, питай ме. Ще ти отговоря.
Бизнеса е твой, не мой.
Все пак ще ти отговоря. Каквото поискаш.
Дойдох тук само за отмъщение, да направя пари,
но сега всичко, което направя, всяка стъпка, която предприема
ще е свързана с нас двамата и бъдещето ни,
това трябва да го разбереш.
Но ако тези стъпки, малко по малко те направят някой друг,
тогава ти повече няма да си същият.
Ти си си ти, освен всичките лоши неща, които си сторил.
Ти си почти ти.
Искам истинската ти същност.
Имаш мен. Ела тук.
Имаш мен.
Залаганията разрушават духа.
Права е. - Амин.
Чувате много за личната свобода,
но е друго, когато видите варварството на човека
и бъдете тренирани като лични дози.
Вижте, това е свободата на комарджията.
За комарджията, който пропилява Божиите дарове
и ги използва за себе си. - Амин.
Личната свобода е свободата
на убиец, прелъстител,
вълк, който иска да остане в кошарата с овцете.
Питам ви,
колко евтино е вашето добродетелство?
Не! Не е евтино!
Колко евтино е вашето добродетелство? - Не е евтино!
Моето добродетелство винаги е било евтино.
И те гледат да построят къща за залагания на нашите брегове.
Когато действаме, действаме!
Бог да ви благослови.
Опасявам се, че това има само едно решение.
Заради нея ще отхвърлят казиното,
а това стане ли, с теб попадаме в много лоша ситуация.
Ще се оправя. Ясно?
Г-н Кофлин! - Г-це Фигис, истинско удоволствие.
Радвам се да се видим. Шоуто беше страхотно.
Познавате баща ми. - Началник.
А това е Мейуедър.
Мейудер проповядва на юг. - Удоволствието е мое.
Трябва да чуят за това в Маями. Добра работа.
Ще се опитам, сър. - Какво да направя за вас?
Бих искал да поговорим насаме.
Искам малко да поговорим за Риц.
Баща ми каза, че преди си бил добър мъж.
Не бях наясно, че е отпътувал.
Вършиш доста за хората тук.
И двамата знаем, че добрата ти работа е смекчена от злите ти дела.
Така ли?
Печалбата ти от незаконни пристрастия на хората,
тяхната слабост, ленивост и похотливи вярвания,
но не можеш да се освободиш от това.
Аз и не искам. - Разбира се.
Г-це Фигис, вие сте прекрасна жена
и тази история е невероятна.
Не се изненадвам, че стадото ви се е утроило, откакто дойдохте тук.
По-скоро упеторили.
В последните 10 години е бил изпит рекорден брой алкохол,
защото хората не искат да ги командват.
Същото може да се каже и с развратството.
Хората го имат, но не искат да им казват, че не може да го имат.
Че защо биха искали? - Моля?
Ако хората искат да блудстват, защо да ги спираме?
А ако искат да легнат с животни? - Те искат ли го?
Моля?
Хората искат ли да лягат с животни? - Някои.
Болестта им ще се разпространи, ако продължаваш.
Не виждам връзка между алкохола и спането с животни.
Има връзка във всички грехове.
Всичко това е против Божиите желания, което е обидно.
Извинявай. Мисля, че започнахме зле.
Искам да те питам дали ще бъдеш послушна
и пропуснеш проблемите с казиното от словото ти,
а в замяна ще започнем бизнес тук. Бизнеса ще създаде работни места,
които ще намалят греховността на тези
с бедните и празни ръце.
Готови сме да допринесем за църквата.
Не, готови сме да построим няколко църкви.
Ако Бог пренапише Библията и добави залаганията като добродетелност,
ще се въздържа от дума.
Но до тогава, няма нужда да подбираме греховете си, г-н Кофлин.
Не мога да го направя.
Това ще прецака цялата сделка. Как така не можеш?
Знам. Никой да не я докосва.
Това е грешка.
Не думай.
Да ви донесем ли нещо? - Не, благодаря.
Знаем, че хората са ти заети и не искаме да ви губим времето.
Няма да инвестираме в казиното в Риц.
Сигурен ли сте? - Да.
Публичността е твърде голяма.
Една жена да проповядва в шибана палатка?
Да, защото казиното ще представи само 2% от общите ни наличности
и не можем да изглеждам като компания на ирландски и италиански католици,
които превръщат бели протестиращи момичета в зависими.
Хората, за които работя ще бъдат много разстроени.
Ние не сме хора, които могат да бъдат подведени.
Ние сме институция. Не можем да бъдем подкупени или изнудвани,
защото аз представлявам личните интереси на Съвета на гуверньорите.
Ние сме поземлените, бели аристократи в тази страна
и не мислим да вредим на страната,
за която сме вложили много усилия с цел да я пречупим и колонизираме,
за да я дадем на католици, евреи, негри и амигота.
Това е просто по-голяма и хубава ракета, а твоите приказки
са с цел да си задържиш парите и да не ги даваш на хора като нас.
Всички тези хора,
негрите, за които вложихте много усилия да пречупите страната,
имигрантите, които пристигнаха с празни ръце
и работеха до краен предел,
всички те повярваха, когато им казахте, че могат да преминат,
но един ден, когато може и да не съм жив, те ще се осъзнаят.
Знаеш ли какво, мразя да съм такъв като теб.
Да стоиш между тези хора и това, което заслужават.
Пожелавам ти късмет, глупако!
Щеше да бъде страхотно казино.
Ще получиш нов шанс. Понякога нещата се преобръщат.
Не всички неща.
Обявиха го по радиото, точно когато се върнахме.
Новият президент Рузвелт обеща да подпише договора Кулън-Харисън
на минутата, когато беше избран, което сложи край на Сухия режим.
Здравейте, г-це Фигис! - Г-н Кофлин.
Може ли? - Да, седни.
Изглеждаш много добре. Виждам, че не носиш бяло.
Почти бяло е.
Искате ли менюто? - Може ли едно кафе, моля?
Благодаря.
Защо баща ми те мрази толкова много?
Аз съм мошеник. Той е началник на полицията.
Това е.
Не, той те е харесвал. Каза, че си бил кмет на Ибор.
Това ли е казал?
Какво си причинил...
на него?
Имахме снимки.
И си му ги показал? - Показах му две от тях.
Колко си имал? - Всичките.
Всички ще отидем в Ада.
Не мисля, че ти ще ходиш в Ада. - Знаеш ли какво научих,
откакто поверих душата си на Бог?
Какво?
Това е Раят. Точно тук.
Ние сме в него.
Защо тогава изглежда като Ада?
Защото ние го провалихме.
След изпитанията ми,
заспах в леглото на детството ми.
Чувствах се уверена отново.
Това ми липсваше.
Не знам дали има Бог,
но се надявам да има
и се надявам да е мил.
Няма ли да е хубаво?
Да, ще е хубаво.
Не изглеждаш отчаян. Пазиш ли нещо в тайна?
Не, никакви тайни.
Имам съпруга. Това ми стига.
Ами ако я загубиш?
Какво ще правиш сега?
Какво имаш предвид? - Спря мен, спря казиното,
законът не успя да го направи,
хората не успяха. Кланът не успя. Ти успя.
Не се отървах от алкохола. - Не, това беше твърде голямо.
Но спря залаганията и още преди да започнеш, ти беше сигурна.
Аз го направих, нали? - Да.
Какво ще прави баща ти?
Ще стои на стола си, предполагам, заслепен от ярост,
че някой е посегнал на дъщеря му, както той е посягал на съпругата си,
даже и по-лошо.
Той обикаля из къщата и шепне едно и също нещо.
Какво? - Покайвам се.
Покайвам се, покайвам се.
Дай му малко време. Може би ще се отърси.
Чухме се с Бостън. И трите камиона са пристигнали.
Същите подкупи като преди седмица. - Много добре.
И Лорета Фигис си е прерязала гърлото вчера.
Какво?
Да, казват, че го е направила в леглото на началника.
Трябва да й го признаеш...
беше решителна! Аз не станах такъв.
Някой неща са си предназначени да се случат.
Можеше да го направи преди 3 месеца и да ни направи голяма услуга.
Е, вече е твърде късно.
Смъртта на Мадона Себе си ли се обвиняваш?
Тя замина на запад, както правят много други момичета
и беше отвлечена. Не от теб.
От хора като мен, за да си получат дозата, момичетата, дрогата...
Едната ръка мие другата.
Не ти трябва, амиго. Не сме пазачи на брат ни.
Даже е обидно брат ни да ни мисли за такива.
Виж тези хора.
Ако този човек умре от пиянство,
вината наша ли ще е?
Кога направи тази снимка?
Преди месец. - Сигурен ли си?
Сам я направих. Преди месец и три дни. Защо?
Защото тази жена умря през 1927.
Никога е нямало такъв човек като теб в живота ми.
Един ден ще бъда достатъчно добър за теб.
Сигурен ли си, че е тя? - Ти ми кажи.
Каза ли на Грасиела? - Разбира се.
Исусе. - Ти не каза ли на твоята?
Не, нищо не съм й казал, ти си по-женствен и от мен.
Какво каза? Виж, извинявай, миличка,
момичето, на което бях ядосан с години не е мъртва. Тя е в Маями.
Не прави от мухата слон.
Кога ще се прибираш? - Къде да вървя?
Разбра, че момичето, което ти пречеше е на 200 мили от тук.
Кога тръгваш?
Ще се заема с това с Масо. - Ще ти даде нещо, за което да живееш.
Какво имаш предвид?
Той и хората му са заели половин влак, за да дойдат.
Това е един голям шибан антураж!
Глупости, това не ме притеснява.
Няма смисъл да ни убива.
Правим по 11.5 млн годишно от ром в този град, пълен с ченгета.
За какво ще ни убива? Ние просто му пращаме пари.
Не ми харесват признаците. - Какви признаци?
Загубихме казиното, не преместихме наркотиците
а ти си ирландец в свят като този.
Всеки ден влизаш в сгради, които той е изкупил.
Не мога да скрия оръжие. Нищо. Влизаш на сляпо, а ние ще сме отвън.
Това достатъчно признаци ли са?
Трябва да направиш нещо за мен.
Искам да отидеш и да останеш в Маями малко време.
Колко дълго е "малко"? - Не знам. Не много.
Няма да ти имам адреса. Ще го дадеш на Дион.
Когато стане време, той ще ми каже къде си и ще те взема.
Значи не можеш да се оправиш, ако не действаш жестоко?
Вероятно. - Джосеф.
Дори и да спечелиш битката днес, има много насилие в това, което правиш.
Знам.
Джино, къде живееш сега? - В Куонсет.
Две деца, жена, къща, всичко.
Ти имаш ли? - Не.
Никога няма подходящо време.
Насам.
Как си, синко? - Добре.
Фаусто, виж дали Дион иска нещо. - Моля, влез.
Е, как си? - Добре. Ти?
Много добре.
Това ли е момичето, което прецака всичко с казиното?
Да, това е тя.
Защо не я застреля тогава?
Ответният удар беше голям. - Не е това.
Ти не си убиец, Джосеф.
Ти си бандит в костюм.
Затова не си убил тази луда кучка.
Знаеш ли колко пари изкарваше, когато дойдох?
А знаеш ли колко прави сега? - Това е само ром.
Пренебрегна момичетата и дрогата. - Да, защото рома беше най-печеливш
и добавих 4 сгради, откакто съм тук. - Да, но можеше и повече.
Масо, виж... - Г-н Пескаторе!
Ръководех Ибор. Ръководех Тампа.
Някога създадох ли ти проблем? - Направи повече от това.
Ръководеше цялото крайбрежие.
Извади Албърт и го натика в малките кътчета в Маями.
Спомних си някои неща.
Изнудвал си хората там.
И сега какво? Без ирландци ли? Какъв мога да съм?
Какъвто аз ти кажа да бъдеш, преди да ти разбият устата!
Мик!
Може да бъдеш помирител.
Ще научиш Дигър на въжета, да се среща с хора,
ще го научиш да лови риба, но ще трябва да направим промяна.
Каква промяна? - Дигър ще заеме позицията ти.
Вижте, г-н Пескаторе.
Мисля, че е невероятна идея.
Дигър идва при мен, той ще ръководи.
Ще управляваме Флорида. Ще премахнем кубинците.
Но позицията ми ще си остане такава, каквато беше.
Няма я силата в това да си шеф и да изнудваш докер.
Помислял ли си, че може би това е целта, умнико?
Нужен съм ти. Аз построих това. - Бихме могли да те използваме.
Но усещам липса на благодарност. - Както и аз.
Работиш за мен, а не за амиготата и негрите, с които се размотаваш.
Ако ти кажа да ми изчистиш тоалетната, познай какво ще направиш.
Мога да убия приятелката ти и да изгоря дома ти.
Шеф ли искаш да си, или да ми изчистиш тоалетната?
И двете предложения приемам.
Изглежда ще е шеф.
Това е моето момче!
Ако искаш да вечеряме, има някои хубави местенца наоколо.
Джосеф, знаеш ли какво харесвам в Албърт Уайт?
Какво?
Че и той познава Тампа. - Тоест, не си нужен на никого.
Състоянието ми малко се е променило.
С Масо закърпихме нещата.
Когато провали сделката с казиното, той поиска да помогна на сина му
и това беше просто началото.
Както виждаш...
трябва да вярваш на хората, с които работиш.
Не влизаме в тази игра, за да бъдем втори
и да подкрепяме грешният кон.
Това е.
Мислеше, че утре ще ядеш, че ще видиш шибаното слънце...
Е, помисли отново.
Погледни за последно, защото ще умреш. - Чакай.
Албърт, имам нещо, което искаш да видиш.
Нещо, което ако не го видиш, ще съжаляваш цял живот.
Никога няма да си простиш.
Тя е мъртва. - На мъртва ли ти прилича?
Къде е тя? - Тя е в шибаната снимка, Албърт.
Къде е тя?
Бих искал да ти кажа. И аз бих искал да я открия.
Тази е стара. Ти ми даде стара снимка.
И аз си помислих това. Виж човека в ъгъла с вестника.
Това беше миналият месец.
Кажи ми, или ще те вкарам в гроба.
И аз я обичах, Албърт. - Както обичаш и сегашната?
Тя негърка ли е, или амиго? - И двете.
Къде по дяволите са те?
Защо не попиташ Албърт, той познава Тампа.
Знаеш ли защо меласата и рома идваха през Тампа, Масо?
Тунелите. - Какви тунели?
Тези, които минават под този квартал.
Така взеха пиячката. Там са моите хора в момента.
Хората ти стоят наоколо и пазят входната врата,
но не от там ще влезем.
Идваме за теб, Масо, но идваме отдолу.
Изчистихте ли стаята? - Да, целият етаж.
Сепе, хвърли му още едно око.
Шефе, видели са Кофлин на долния етаж. - Той получи ли поне драскотина?
Да, по главата.
Не мисля, че може да чакаш да умре от отравяне на кръвта.
Не мисля, че имаме такова време.
Толкова е трудно човек да има толкова глупав син.
Чисто е, шефе.
Искам да пазите вратата и стълбите
като римските шибани центуриони.
Налей ми едно.
Къде се криеше? - "Криеше"?
Когато Сепе изчисти стаята. - Седях точно тук.
Питах го дали иска да работи за някой, който утре ще е жив.
Това ли стигна?
А ти искаше да сложиш глупак като Дигър начело!
Нещата вървяха добре за теб и ти прецака всичко за един ден.
Знаеш ли колко хора умряха тук заради италианските ти глупости?
Може би един ден ще имаш син и ще разбереш.
О, разбирам.
Как е сина ми? - Сина ти вече е мъртъв.
Той щеше да убие всеки един от нас.
Щеше да ни преследва, знаеш го.
Не очакваха да доживеят до старост.
Нито аз.
Имах много неща за казване на Албърт.
Вече е късно.
Добре, не искам да виждам повече убийства днес.
Някой от вас да иска да умре? - Не, г-н Кофлин.
Който иска да се върне в Бостън е свободен.
Ако някой иска да остане тук, където слънцето напича
и момичетата са красиви, предлагаме ви работа.
Но аз приключих.
Ако търсите шефа, обърнете се към него.
Вече той ръководи нещата.
Има ли не разбрали?
Хубаво.
Грасиела.
Да вървим. Почистете тази кочина.
Дион ръководеше екипа 8 години и се оказа прав.
Не доживя до старини.
Казвай каквото имаш за казване. - И какво?
Беше успяла. Мислеше си, че ще сториш най-доброто?
Не. - Тогава?
Какво се случи, Ема?
Щом започнаха да ме преследват, казах на шофьора,
че единствено можехме да се измъкнем, ако паднем от моста,
но той не ме послуша. - И?
Убих го.
Паднахме във водата. Аз изплувах.
Избягал до най-близката къща, която светеше.
Той беше рибар. Радваше се да ме приюти.
Не искаше да те открия ли? - Така можеше да ме убият.
Не съм ти длъжник. - Съжалявах за теб с години.
Ще ми казваш колко лошо трябва да се чувствам ли?
Ако имах началник на полицията за баща от хубаво кътче от Ирландия,
но трябваше да се оправям. - Някога обичала ли си ме?
Забавлявахме се, Джо.
Да, имахме си моменти, но не ги въздигай в нещо, което не е било.
А какви бяха? - Лъжа.
Знаеш, че не сме Божии деца.
Ние не сме приказни герои от любовна приказка.
Танцуваме като копелета, че даже тревата не може да порасне.
Свободна съм, Джосеф.
Ако искаш да дойдеш сега, имаш отворена покана.
Винаги сме се забавлявали.
Не искам да бъда свободен.
Стига де! Точно това винаги искахме.
Това искаше ти и вече го получи.
Сбогом, Ема.
Построихме сградите на Грасиела за изоставени жени и деца,
които имаха нужда от покрив.
Кръстихме сина ни на баща ми.
Той беше внимателен, като майка си.
Покайвам се!
Покайвам се! Покайвам се!
Покайвам се!
Това за мен ли е? Ела тук, сладкишче. Ела при тате.
Покайвам се!
Покайвам се! Покайвам се!
Добре ли си?
Не! Не!
Не!
Боже, не!
АРКАС, КУБА.
В съботите водех сина ми на кино.
Някакъв малък немец създаваше проблеми зад граница.
Не мисля, че ще има още една война.
Няма смисъл.
На сина ми му хареса филма.
Беше за честен шериф в подъл град.
След това говореше постоянно как и той ще има значка като порасне.
Това е брат ми!
Това е името на брат ми.
Това е чичо ти.
През следобедите ловяхме различни видове риби.
Един ден сина ми ме попита: "Къде е Рая в небето?"
Казах му това, което Лорета ми каза.
"Това е Рая. Точно тук."
"Ние сме в него."
Превод и субтитри: The_Assassin a.k.a Иван Димитров