Решителната битка на войната се води на Източния фронт.
Съюзниците трябва да доставят
на Съветския съюз оръжие и оборудване.
Товарите се изпращат с товарни кораби,
които плават във формации, конвои.
Екипажът е от цивилни моряци.
Съюзниците защитават конвоите с военен ескорт.
Германските самолети, военни кораби
и подводници са постоянна заплаха.
Лято 1942 Маршрут на конвоя:
Исландия - Мурманск/Архангелск
Очаквано време за доставка: 12 дни
ДЕН 4
Откачете спасителната лодка! - Остави.
Още не сме се огледали.
Аз съм на мостика. - Светлинен сигнал от №11.
Забелязана е подводница. - Сигнализират и от 21-ви.
Нещо ново? - Нищо ново от последния път.
Изоставаме, половин мощност напред. - Слушам.
Буталата текат.
Подводница. Пеленг 075 градуса.
Вие поемате мостика. Само необходимият екипаж на палубата.
Трябва ми видимост. Зареди!
Трябва да можеш да го правиш и на сляпо.
Да.
Виждаш ли нещо? - Не, няма нищо в момента.
Капитане!
Дясно на борд! - Дясно на борд.
Подводница дясно на борд!
Сандък!
Вдъхновен от реални събития
АРКТИЧЕСКИ КОНВОЙ
ДЕН 5
Здравей, снощи получихме известие.
Корабът, който потъна бе №34.
21-ви има проблеми с двигателя и се връща в Исландия.
Беше параходът от едната ни страна.
Ескортът унищожи подводницата с пикиращи бомби
и четири самолета Хайнкел бяха свалени, преди да стигнат до нас.
Британците изглежда са си свършили работа.
Какво смърди тук?
Какво правиш? - Извинете.
Това е бордовият дневник. Не яж риба върху него.
Тоя радист е прасе. Можем ли да го сменим?
Боцманът казва, че той е най-добрият моряк.
"Прасе"?
Какво значи това? Какво значи това?
Добре, може би утре... но не се е научил на маниери.
Това момче веднага след миропомазването
отиде до радиостанцията.
Имало много сандъци край оръдието, така ли?
Чух, че си разбира от работата.
Сега пренареждаме няколко сандъка,
за да получи това, което иска.
Всички ли поздравиха първия ни помощник?
Здравейте. - Здравейте.
Настрой това радио, преди да съм го хвърлил в океана.
Няма ли достатъчно каюти?
Има, но в случай на торпилиране вратата се залоства.
Затова е по-добре да спиш в каюткомпанията.
Иначе всичко е както трябва да бъде.
С изключение на Евенсен.
Той има въшки. - Вече не ме сърбят.
Извинете, забравихте това. - Благодаря.
Стояхме твърде дълго в Исландия.
Не мога да изпратя екипажа на брега.
Всичко се оказало фалшива цел.
Само дъски, ПДЧ и пирони.
Авиобазата е била дървена. Напълно безполезна.
Както норвежката отбрана.
От въздуха изглежда като примамлива мишена за бомби.
Германците гледали с отворени уста
как британците отварят бомбените люкове на самолета,
но оттам паднала само една бомба.
А когато бомбата ударила пистата
нищо не експлодирало.
Тогава германецът видял,
че бомбата също е дървена.
Пънче, а на пънчето пишело:
"Искаш ли още дърва!"
Защо да рискуваш да изпратиш самолет и пилот
над вражеската територия за нещо подобно?
Вероятно изкушението е било твърде голямо.
Всички военачалници искат да покажат на врага,
че имат надмощие.
Не трябва да те управлява изкушението.
Тогава няма да можеш да запазиш хладнокръвие.
Трябва да мислиш дългосрочно
и да не се поддаваш на капризи и емоции.
Тогава те бързо се превръщат в страхливо решение.
За премиера ли говориш? - Хемингуей е казал:
Смелостта е достойнство под натиска на обстоятелствата.
Нигардсволд не знае какво е смелост.
Хемингуей също е казал, че войната се печели от този,
който не участва в нея.
Сигурно така е мислел и премиерът.
Мислел е, че войната може да му се размине?
Той не се справи със задачата, с която се бе захванал.
Изпрати децата и жена си в Швеция и избяга в Лондон.
Хората бяха призовани към пасивна съпротива.
Норвегия бе оставена напълно незащитена.
Знаете ли как Нигардсволд си пие кафето?
Трябва да го прави с две ръце.
Помниш ли... оня тип в камбуза? Гундерсен.
Оня, който беше малко... бавен?
Бедничкият не различаваше германските самолети
от британските и се страхуваше.
Какво знаеш за първия помощник?
Много е рутиниран. Преди е бил капитан.
Има нещо в него.
Бих искал да знам за какво мисли, когато стои сам на мостика.
Винаги си толкова скептичен. Дай му време.
Има ли нещо ново? - Нищо.
Чух какво каза на капитана.
Не дойдох веднага след миропомазването.
Баща ме научи на морз, още когато бях на седем
и ходех на телеграфни курсове в Осло.
Всъщност щях да ставам електротехник,
но обещавам да работя добре
и повече да не ям херинга вътре.
Обещавам.
Какво, по дяволите, означава това?
Не може да е истина.
Напълно сигурна ли си?
Да... чакай, има още едно съобщение.
Затвори вратата.
Конвоят да се разпръсне и да продължи
към руските пристанища.
И веднага след това дойде още една грама.
Конвоят да се разпръсне.
Трябва да плаваме по един ли?
И ескортът е оттеглен.
Нямаше ли... никакво обяснение?
Не, няма съобщения за бури или силни ветрове.
Вероятно шибаните британци искат
да използват корабите си другаде.
Да, но има и трета причина за разбиване на конвой.
Военно превъзходство.
Ако ескортът няма шанс, те го оттеглят.
Възможно ли е германски военни кораби да са се насочили към нас?
Да.
Сега конвоят ще се разпръсне във всички посоки на изток.
Ако няма изостанали тогава целият конвой е някъде тук.
Най-голямата опасност са германските
военновъздушни бази в Северна Норвегия.
Независимо кой курс изберем ние ще сме в обсега на самолетите.
Защо трябва да се разсредоточим?
Не знаем какво мислят британците. Настъпва радио мълчание.
Майната му на радио мълчанието! Те ни измамиха.
Ако предам нещо сега ще разкрия нашето местоположение
и това на всички останали кораби.
Сблъскахме се с отломки, но всичко мина добре.
Спят ли горе на вахтата?
Не, но има гъста мъгла и лоша видимост.
Качвам се обратно.
Във втората телеграма не пишеше нищо
за продължаване към Мурманск.
Няма съмнение каква е нашата задача.
Капитане, имаме проблеми с машината.
Най-добре е да се върнем в Исландия.
Ние няма да сме първият кораб, който ще се върне.
Какво мислиш, Мьорк?
Не знам. - Не знаеш... помисли тогава.
Ако аз изляза от играта
ти ще вземаш решенията. Какво ще правиш?
Да... и тогава ще се върнем в Исландия.
Да, съгласен съм.
Защо?
За да избегнем пълното скапване на машината.
Нямаме оръжия нито на кърмата, нито на крилете на мостика.
Не сме оборудвани да плаваме сами.
А какво ще правят нашите съюзници, които се нуждаят от доставките?
Съветският съюз... преди година бяха първи дружки с нацистите.
Прав си. Британците се провалиха,
но ние няма да се предадем и ще поддържаме курса.
Това е последното нещо, което германците ще очакват.
Когато плаваме сами, може да увеличим скоростта.
Не, не... ако се движим по-бързо двигателят започва да пуши.
Кондензаторът ще се пръсне ако увелича налягането.
Достатъчно по въпроса.
Ние ще го правим.
Какво да кажем на екипажа?
Само това, което трябва да знаят.
Къде е боцманът? - Току-що беше на палубата, капитане.
Капитане? - Конвоят се разпръсна.
Искам да удвоим наблюдението.
А ескортът? - Следват ни със самолети и крайцери,
но на по-голямо разстояние
и затова искам да се презастраховам.
Влезте.
Търсил сте ме? - Седнете.
Прочетох във вашите документи...
че сте бил капитан на МК "Ютландия".
Да. - И отново сте в морето?
Впечатляващо е.
Попаднахте ли във водата?
Не.
Няма от какво да се срамувате.
Страхът от водата е нормален. Поддържа ни тонуса.
Много от най-добрите морски офицери се боят от водата.
Така че, ако имате какво да кажете,
най-добре просто го кажете.
Да... торпилираха ни.
Но вие вече сте го прочел, нали?
Корабът потъва около половин час,
така че имахме достатъчно време.
Всички се качиха в спасителната лодка. Бяхме 16 човека.
Значи сте успял да запазите хладнокръвие?
Не беше толкова лошо, колкото говорят хората.
Добре, но повече нито дума за това.
Всеки знае, че капитан, който е загубил кораба си носи лош късмет.
Ако позволим на страха да се разпространи,
той ще се разпространи като чума.
Аз гледам на този кораб като на ковчег.
Всеки път, когато се кача, умирам,
така че няма от какво да се боим.
А това е капакът на ковчега.
ДЕН 8
Получихме екстрено съобщение.
Торпилиране. Всички признаци сочат, че корабът е бил потопен.
Има съобщения за бедствие от четири кораба. Последното е от 18-ти.
Потъват и екипажа заема спасителните лодки.
И четирите кораба изглежда са ударени.
Какво мислите? Още можем да обърнем.
Мурманск ще бъде отклонение от маршрута.
Поддържайте курса и скоростта. Събудете ме, ако има нещо.
Отивам на мостика.
Внесъл си вътре боеприпаси? Може да взривиш цялата каюта.
Иди в общото помещение. Помисли за поведението си,
преди да се върнеш в каютата на шведите.
Дай го тук.
Какво оръдие имахте на кораба, от който дойдохте?
Не знам. - Не знаеш?
Не, аз не бях много в час. Никога не сме били близо до враг.
Ако досега си успявал да избягваш врага значи си късметлия.
Но сега на това дяволско място
и късмета няма да ти помогне.
Първи помощник?
Какво има? - Кораб ляво на борд. Дръжте курса.
Може да е танкерът, който изпрати съобщението за помощ.
Евенсен, пускаме спасителна лодка.
Кажи на боцмана.
Задръжте курса на кораба. - Задържаме курса.
Сигурен ли си в това?
Мъртво бавно!
Трябваше да държите курса. Защо пускате спасителната лодка?
Напред има бедстващи хора. Ще ги приберем.
Спирането в конвой е забранено.
Вече не сме в конвой.
Дясно на борд! - Дясно на борд.
Какво, по дяволите, беше това?
По дяволите! Мини! Доплавали са чак дотук.
Виждаш ли онези мини? Трябва да минем между тях.
Хайде.
Може ли да потвърдите пълно спиране на машината?
Потвърждавам. Отпред има мини.
Трябва ни скорост, за да управляваме. - Няма да го правим.
Кажете на боцмана.
Изпратете хора да избутат мините, които са твърде близо.
Вземете най-младите момчета.
Ларс, трябват ни корабни куки, въжета и мрежи за носа.
Имам нужда от теб, Евенсен и... Бергвик.
Исаксен... и ти, Сигурд.
Облечете спасителните жилетки
и излезте на палубата. Бързо.
Добре, прескочете парапета. Напред.
Хайде!
Готови от десния борд!
Сигурд.
Тази е твоя.
Ще успееш. Само не я удряй по рогата.
Спокойно, спокойно, спокойно.
Исаксен, твоя е.
Добре, добре.
Давай. Държа те.
Добре.
Всичко е наред.
Исаксен, отпред има още една.
Исаксен! - Въже, въже, въже! Човек зад борда!
Човек зад борда! - Исаксен!
Исаксен! - Дай ми въже!
Помогнете му! - Исаксен, хвани края на въжето!
Помощ!
- Мьорк?
Някой падна зад борда ли?
Скар? - Вторият радист.
Ще се справим.
Ти поеми мостика.
Следващият път, когато решите да разредите екипажа го разпоредете сам.
Спасихме кораба и товара. - Момчето го спаси.
Моята работа е да правя трудни избори.
Ти не трябваше да ни вкарваш в минно поле.
Ако бяхме запазили моя курс морякът
нямаше да се озове във водата.
Ще ти помогна да си свалиш ризата.
Къде са нещата на Исаксен? - Това е негово.
Това също ли?
Не, това е на Олоф.
Опитайте се да поддържате каютата по-прибрана.
Трябва да сляза от този кораб.
В какво състояние е двигателят? - Не издържам да съм тук.
Сега ме слушай. Никой не е тук доброволно.
Ерик, твоята работа е най-важната.
Ако двигателят изпуши край с нас.
Ако ни закараш до Мурманск аз ще ти помогна.
Познавам там един лекар.
Ще получиш отпуск, ако той каже, че си болен.
Да.
Сифилис, може би?
И така, какво е състоянието?
Ако караме на половин скорост трябва да върви добре.
Отлично.
Сега се нахрани.
Защо изобщо си тук? - Какво имаш предвид?
Швеция е неутрална. Те не помагат във войната.
Има една... германска...
дървообработваща компания. В Мюнхен.
Нарича се "Кох и Зайделман".
Знаеш ли я?
Правят приклади за "Маузер 98К" и други немски пушки.
Дървесината идва, както и други неща,
от гората в Харида, близо до Гьотеборг.
От дърветата, на които играех като дете.
Ние нямахме много неща, но имахме малко гори.
Когато германците отрязаха всички търговски пътища...
трябваше да се живее от нещо, но аз не се гордея с това.
Затова искам и за моето семейство да има какво да се каже.
По-добре да си бях останал вкъщи.
Бих направил всичко, за да не се окажа тук.
Трябва да взема нещата... на Исаксен. - Ето книгите му.
Говорих с другите момчета.
Никой друг не знае морз, така че ти оставаш сама...
Ясно.
Сред екипажа има брожение.
В такива случаи ги изпращам да мият палубата.
Мислиш ли, че ще се оправиш в това?
Слухът за ескорта се разпространи.
Хората заслужават обяснение.
Днес загубихме човек. Мислиш ли, че имат нужда
от повече лоши новини? - Човек?
Вие дори не знаете името му? - Аз не знам името на повечето.
Името му бе Исаксен... и мисля, че трябва да го запомните.
Съобщение за бедствие. Торпилиране. Кораб потъва.
Бомбардиране. Гръмна танк с петрол. Качваме се в спасителните лодки.
Пращат ни в ада, без да им мигне окото.
Току-що информирах вашия екипаж.
Те знаят, че нямаме ескорт
и собственият ни капитан ни е повел
на кървава самоубийствена мисия.
Слушайте... ситуацията всъщност
е по-лоша отколкото мислехме.
Това знание е бреме, с което не трябваше да товарим и екипажа.
Вие пренебрегнахте отговорността си
и вместо това решихте да всеете страх и безпокойство.
Това не е от полза за никого. Седнете!
За щастие боцманът не е прав.
В разпръскването на конвоя има и големи предимства.
Сега можем сами да определяме курса и скоростта си.
Ако плаваме с пълен ход...
нито една германска подводница не може да ни догони.
Съветският съюз е наш съюзник и те имат нужда от помощ.
Хиляди руснаци умират всеки ден, за да спрат германците на Източния фронт.
Искате да ни е по-лесно ли?
Искате други да свършат работата вместо вас?
В Норвегия никой не ни защитаваше.
Когато дойдоха германците аз бях в окопите.
18 мъже си делихме четири пушки. След час боеприпасите свършиха.
Нямахме шанс. Норвегия бе загубена.
Благодарение на нашето правителство.
Първо съкратиха отбраната, а когато дойде войната избягаха.
Днес умря един мъж.
Исаксен. Но той не умря напразно.
Той умря за този товар.
Защото, ако Съветите получат подкрепления...
те ще отблъснат германците назад.
Ние можем да им дадем шанса, който норвежката съпротива нямаше.
И тогава тази война ще свърши.
Нашият принос, приносът на Исаксен има значение.
Така ще можем да се върнем у дома.
Капитане, няма да се получи така.
Трябва да съберем целия екипаж и да обсъдим заедно нещата.
ДЕН 9
Спешно съобщение от 23-ти.
Прекъснаха...
Не дадоха никакви координати.
Рагнхилд, виждаш какво става? Планът на Скар напълно се провали.
Може би ти не разбираш всичките му решения.
И не съм само аз.
Скоро екипажът ще се разбунтува...
но той слуша само... теб.
Прекосявал е Атлантика 15 пъти.
Той лъже екипажа.
Получихме аварийни съобщения от половината кораби.
Това не означава, че всички са потънали.
Да, но трябва да променим курса.
Капитане, мисля, че виждаме №23.
Нападнат е преди няколко минути.
Толкова ли е трудно за разбиране?
Рагнхилд е съгласна с мен. Напълно безнадеждно е.
Престани веднага, страхливецо. Хленчиш от първия ден.
Тресеш се от страх.
Мислиш само за себе си, а не за целта на конвоя.
"Дръжте курса" - само това можеш да кажеш.
А ти какво направи, когато бе капитан?
Какво направи?
Затова сега ако искаш да спасиш
не само своята кожа ще доставим товара.
Самолет на носа! Дясно на борд!
Само необходимият екипаж на палубата.
Веднага!
Всички под палубата. Слизайте долу.
Ларс. Свали всички под палубата.
Всички мъже под палубата. Хайде, всички под палубата.
Мърдай!
Хайде! Под палубата, всички!
Слизайте под палубата. - Бързо, бързо, бързо.
Пълнител! Дърпай!
Прикрий се!
Евенсен!
Запазете спокойствие!
Намерете нещо и запушете дупката. Ето, дръж.
Носът срещу самолета.
Пълен напред! - Ебаваш ли се?
Пълен напред!
Вдигнете налягането в котела!
Веднага щом шведът стреля завий рязко надясно!
Пълнител. Сигурд!
Пожар на палубата! - Палубата гори.
Ларс, пожар на палубата. - Стойте долу.
Заредено!
Дясно на борд! - Дясно на борд.
Хайде, обръщай! Още един кръг.
Сигурд.
Пълнител!
Евенсен?
Евенсен, махни се оттам.
Още един кръг. Така...
Сигурд.
Ей, ей... ей, Евенсен. Трябва да слезеш долу.
Връща се. Бързо, бързо, бързо...
Крийте се, крийте се...
Хайде сега.
Пълнител!
По-бързо. Хайде де, Евенсен!
Заредено!
Залегни, залегни, залегни...
Тръгвай!
Давай, давай, давай...
Мостикът е ударен.
Занесете го в каюткомпанията. Дръж курса.
Къде, по дяволите, е той?
Обръщат... ляво на борд. - Ляво на борд.
Трябва да извадим шрапнела.
Режи.
Сега ще ти сложим морфин.
Добре, дръж го.
Аз...
Добре, Ларс. По-добре ти го дръж.
Насочи носа към самолета. Завий надясно.
Изравни. Така, така.
Отлична работа.
Ето.
Много добре. - Ножица... отрежи тук.
Добра работа. Той заспа.
Заредено!
Добре, добре.
Задръж, задръж.
Стреляй! Стреляй!
Свалихме го. - Свалихме ли го?
Свалихме го.
Ти добре ли си?
Да.
Евенсен?
Капитанът ще оцелее ли?
Зависи дали е получил вътрешен кръвоизлив.
Колко време ще действа морфинът?
Не знам. Още няколко часа.
Имаме ли още? - Да.
Трябва да изчакам да се събуди,
за да мога да преценя състоянието му.
Докато той е в безсъзнание аз вземам решенията.
Какво значи това? - Можем да спасим целия екипаж.
Можем да се върнем в Исландия. - И там ще ви арестуват.
Поемам цялата отговорност. - Не съм съгласна.
Не? - Не.
Нужна си ми на мостика. Нужна си ми на мостика.
Не чуваш ли какво ти казвам? - На мостика... веднага.
Втора такава възможност няма да имаме.
Моля те...
Няма да му направя инжекция.
Ей, ясно казах, че двигателят
не може да работи на пълен капацитет.
Капитанът бе ранен по време на нападението.
Ще оцелее ли? - Вярваме, че да.
Но засега не може да стои на краката си и аз командвам.
Трябва да пуснем двигателя. - Двигателят умря.
Имаме парни пропуски. Налягането е много ниско.
Карданът е на път да се повреди.
Само бавният ход работи.
Ако ни дадете да спрем машината за половин ден ще го оправим.
Защо двигателят не работи?
Трябва да се ремонтира. Ще отнеме половин ден.
Половин ден?
Още получавам аварийни съобщения.
Не знам колко кораба са останали.
А ти искаш да се носим като мишена? Цял половин ден?
Можем да плаваме на бавен ход още няколко мили.
Какъв е планът ти? - Аз... не знам какво да правя.
Не знаеш? - Не, не знам.
Сега трябва да се държим заедно.
Остави машината да работи колкото може по-дълго.
Сменяме курса. 340 градуса.
ДЕН 11
Загубихме Евенсен.
Капитанът е тежко ранен.
Двигателят пуши.
Имаме големи щети по корпуса и палубата.
Знам, че това не е нещото,
което трябва да чуете сега, но...
надеждата още не е изгубена.
Още не е. Взехме курс на север.
Там ще сме извън обсега на германските самолети.
Плаващият лед е толкова дебел, че подводниците са безполезни.
Това ще ни даде време да направим необходимите ремонти...
за да можем да поддържаме кораба в движение.
Исусе, успокой ме, успокой ме...
Позволи ми да си почина в твоето успокоение.
Не е нужно да го правите за мен.
Направете го един за друг.
И за тези, които ни чакат у дома.
Когато Сатаната иска да ме заблуди...
дай ми да чувам само твоя глас.
По една черта за всеки свален самолет. Дай си ръката.
Аз не съм свалил нито един.
Това важи както за стрелците, така и за пълначите.
Научих го в школата по стрелба.
Току-що ни обстреляха
и едва не ни взривиха два германски самолета...
а това е малка игла с мастило по нея.
Търпи.
Какво ще кажеш?
Мама ще ме убие, ако я види.
Тя ще ти прости, ще видиш.
Моята първа...
я направих при един татуист в Халифакс, Канада.
Стана лайняна.
След това си помислих...
Какво, по дяволите. Мога и сам да си ги правя.
Сега вече няма да има съмнение, че си се срещнал с врага.
За Евенсен. - И за Исаксен.
И за Олоф.
Кой беше Олоф? - Оня, който работеше това преди теб.
Моят брат.
Да... девет черти.
Каквото и да се случи ще изпия още едно
преди това лайно да свърши.
Ето така.
ДЕН 12
Ледът вече е прекалено дебел.
Напълно е замръзнало. Не може дори да се зареди.
Сега не е толкова важно. Ние още сме далеч на север.
Колко време ти трябва?
Не знам. Толкова колкото е необходимо.
Междувременно ни остана много малко топлина.
Знам, че трябва да топлим кораба,
но не бива да излиза дим от комина.
Мьорк.
Просто искам да знаеш, че имам уговорка с капитана.
Той ми обеща отпуск по болест
веднага щом стигнем в Мурманск.
Не.
Аз не бих повярвал на думите му.
Възможно е това да проработи.
Ако шефът поправи двигателя и екипажът си почине,
може да заобиколим Нордкап, без да ни разкрият,
а на юг ще получим подкрепа от руснаците.
Не бих разчитал на това. - Защо говориш така?
И преди съм чакал помощ от руснаците.
В спасителна лодка с още 15 души.
Бяхме толкова близо до Мурманск, че...
мислехме, че помощта ще дойде всеки момент.
Половината измръзнаха до смърт още първата нощ.
Някои се заклещиха в лодката
и не можахме да ги изхвърлим зад борда.
На следващия ден минаха три кораба, но никой не ни взе на борда.
От последния кораб само ни помахаха от палубата.
От 15...
оцеляхме само четирима.
Няма да има помощ.
Ние сме сами.
Сега това може да е предимство.
Те не очакват самотен кораб няколко дни след останалите.
ДЕН 13
Скар е изчезнал. Аз ще огледам тук, а ти иди горе.
Скар?
Как си?
Помниш срещата с моряците, нали?
Спомням си, че в столовата настана суматоха.
И че се въоръжих.
След това се събудих заключен в каютата си без пистолет.
Да, аз го заключих в твоя сейф.
Не исках екипажът да те безпокои, затова заключих и вратата.
Шведът свали самолет...
но корабът бе силно повреден.
Загубихме и един моряк. - Евенсен? Видях.
Удивително зрелище е отвън.
Бяло докъдето ти стига погледа.
Изглежда сме много далеч от курса.
Да, намираме се между Шпицберген и Хопен...
за да ремонтираме машината на спокойствие.
Направихме пълно спиране.
Мьорк? Мьорк, забелязах самолет.
Има самолет на носа на десен борд,
но е далеч. Не може да се определи курса му.
Не е сигурно, че ще ни забележат.
Източната страна на Шпицберген е в обсега на германските самолети.
Какво си мислеше?
Те ще дойдат.
Заповядай на шведа да сяда на оръдието.
Оръдието е замръзнало. - А?
В товара има три оръдия "Бофорс".
Можеш ли да стреляш с него?
Бофорс 40 mm L/60, шведско.
Кой каза, че Швеция не участва във войната?
Без кран не можем да го качим на палубата.
Може да стреляме през товарния люк.
Засега не виждам самолета, но облаците се разсейват.
Прекалено забележими сме. Те ще ни видят.
Рагнхилд. - Да?
Какъв цвят бе корабът, преди да го боядисат сив?
Спусни крака.
Намерих ги. Всички са с бяла боя.
Капитане, има бяла боя в товара.
Можем ли да боядисаме кораба?
Ако станем с цвета на леда ще ни виждат по-трудно.
Ако това ще ти помогне да се успокоиш - действай.
Вземете всичко, което намерите.
Ще имаме шанс. Самолетът ще трябва да лети над нас.
Когато се появи ние ще бъдем готови.
Ларс, бъди нащрек и ме уведоми,
ако самолетът се насочи към нас.
Виждам Юнкерс 88.
На около пет мили.
Идва към нас.
Четири мили...
Стреляй при първа възможност.
Идват от югоизток. Завъртете оръдието на 30° наляво.
Сигурд.
Спри!
Ако Юнкерсът ни е видял със сигурност...
е информирал другите самолети.
Не е толкова сигурно.
Така ли е... Рагнхилд?
Нима германците са открили позицията ни?
Ларс, насочват ли се още самолети към нас?
Не... но този идва право срещу нас.
Пригответе се! Върви.
Ларс, виждаш ли още самолети? - Не, само Юнкерса.
Три мили. Пригответе се.
Не са ни видели. Ледът ни пази. Не стреляй.
Иска ти се да не са ни видели, но той се насочва право към нас.
Капитане, мисля, че той е прав. Щеше да има повече самолети.
Ако не го уличим ще разкрием позиция си.
Ако го ударим ще стане същото.
Какво не разбираш?
Ако пуснат бомба с нас е свършено.
Но те още не са ни открили.
Не стреляй. - Млъкни, не ти командваш тук.
Наближава, 900 метра!
Веднага щом видиш самолета, Йохан, стреляй.
Ако стреляш край с нас.
Стреляй, когато имаш възможност.
Важното е да знаеш кога да стреляш.
Ларс, по твоя команда.
Готови. 500 метра.
300 метра.
Три...
Две...
Мисля, че трябва да изчакаме.
Едно...
Сега. - Стреляй!
Какво е положението?
Машината е готова.
Сега трябва да може да работи на пълна мощност.
Добре.
Отлична работа.
Как е раната? - Добре е.
Машината е готова.
Няма ли да си починеш малко?
Не, боли ме по-малко, когато съм седнал.
От колко време не си се прибирал вкъщи?
От две години и три месеца.
Отдавна не си виждал децата си.
Не съм сигурен, че ще ги познаеш, когато се прибереш.
Не съм сигурен, че и те ще ме познаят.
Твоите на колко години са?
Не, това не са мои деца.
Не разпознаваш ли малкото момче най-вдясно?
Това съм аз.
В сиропиталище.
Моето семейство е на снимката най-отгоре.
Намерих я сред моряците.
Има едно нещо, което трябва да знаеш... за морфина.
Действа също толкова добре подкожно и мускулно.
Затова няма смисъл да се инжектира в сънната артерия.
Да.
Аз...
бих го направил отново.
Винаги съм смятал, че…
на кораба трябва да командва само един.
Иначе ще настъпи анархия.
Но сега вече не съм толкова сигурен.
Е... ще полегна малко да си почина. - Да.
Трябва ли ти помощ?
Не, може да си вървиш.
Мостикът е твой, Мьорк.
Да.
Няма ли никакви спешни съобщения?
Няма и самолети.
Това не означава, че ние...
Да.
Благодаря... че ме подкрепяше.
Не те подкрепях.
Казах това, което смятах за правилно.
Да... - Как е той?
Предният конвой се приближи толкова близо до брега,
че можех да се прибера вкъщи с лодка.
Кога за последен път си беше у дома?
Преди четири години. През август 38-ма.
За какво мислиш?
За Исландия ли?
Не, ти сама го каза.
Никой не очаква самотен кораб няколко дни след другите.
Дай ми половин скорост назад.
По време на войната 78 арктически конвоя
отиват в Съветския съюз.
По този маршрут са превозени
четири милиона тона боеприпаси.
Само веднъж конвоят е разбит и ескортът е изтеглен.
Британците се опасявали, че най-големият
военен кораб на германците е на път.
Оказало се, че били лъжливи разузнавателни данни.
Германският военен кораб никога не е напускал фиордите.
Разпръскване на конвоя е една
от най-големите грешки през войната.
От 35 кораба в конвоя пристигнали само 11.
Линиите за доставки до Мурманск и Архангелск
решават хода на войната.
През зимата на 1943-та Съветските войници побеждават
в битката при Сталинград и войната се обръща.
Над 30 000 норвежци са служили в норвежкия търговски флот,
по всички морета на света по време на войната.
Около 4000 от тях не се върнали вкъщи.
Цивилните моряци са дали най-важния принос
на Норвегия за победата на съюзниците.
Превод и субтитри Ivon