ФАНТОМАС СРЕЩУ СКОТЛАНД ЯРД
Моите почитания, сър Уолтър Браун. Андре Бертие.
Аз съм секретарят на лорд Макрашли.
Скъпи Уолтър, най-после. Едуард ви очаква.
Влезте.
Драги ми Уолтър, радвам се да те видя!
Заповядай Остави си нещата.
Тази среща ми навява спомени. "Оксфорд"... Помниш ли?
Сякаш беше вчера.
Но годините минават...
Не мислех за това, но моят секретар ми обърна внимание.
Това момче е безценно - сериозно, прецизно и предано.
Съпругът ви най-после ще сключи застраховка живот.
Сумата ще ви бъде незабавно изплатена,
в случай че... - Бедничкият.
Дано Господ го прибере при себе си. - Възможно най-бързо.
Да поговорим за повода на посещението ти -
договора за застраховка живот. който ми изпрати.
Прочетох внимателно всички клаузи - струват ми се ясни.
Само за 6-а клауза ще имам нужда от съвет.
Тя гласи, че застраховката покрива всички страни освен Китай,
случаите на естествена, както и на преждевременна смърт.
без евентуално самоубийство или...
По-сериозно, Уолтър! Не е време да играем на индианци!
Да се върнем към договора. Искам в тази клауза да бъде включен
и евентуален случай на убийство... Ако обичаш, Уолтър.
Не забравяй, че вече сме стари за подобни шеги.
А вие, лорд Макрашли,
не забравяйте, че Фантомас не е дребен шегаджия.
Фантомас ли?
Не се бойте, не съм дошъл да ви убия.
Благодаря.
Поне не веднага. Всичко зависи от вас.
Вие сте трети по богатство в света. - Преувеличавате.
Забравете фалшивата скромност. Мразя лицемерите.
Аз се гордея с това,
че съм най-големият престъпник на света.
За да се срещна с вас,
се наложи да взема самоличността на Уолтър Браун.
Това е маска.
Но тази маска е така съвършена, че ви заблуди.
В тази връзка не е зле да ви припомня някои неща.
Преди две години, представяйки се за журналиста Фандор,
изчезнах в небето, отнасяйки бижута на стойност 1 млрд.
Извърших обир, представяйки се за комисар Жюв.
На тези кадри за пореден път успявам да избягам от неприятелите си
благодарение на малката си подводница.
А това е тайната ми лаборатория.
В нея се приготвя всичко необходимо. за да взривя Земята в деня,
когато реша да се преместя да живея на друга планета.
Но тогава няма да се издигна с летяща кола.
Тя е миналогодишното ми изобретение.
Засега нямам намерение да унищожавам света.
Не бих убил златната кокошка.
Възнамерявам да използвам хората. - Как така?
Приех за свой девиз един от любимите изрази на демагозите -
Да плащат богатите. Ще ги накарам да плащат данък
върху правото да живеят.
Моля?
Вашият живот вече ми принадлежи. - Така е...
Създадох система за лично разплащане.
Целта е най-богатите хора на света да плащат данък
върху правото си на живот. Декларацията е попълнена.
Остава само да подпишете.
Разбира се, предвидил съм различни възможности за плащане.
Може да изберете двугодишен, едногодишен или 6-месечен период,
но с времето става досадно, а и излиза прекалено скъпо.
Предвид отличното ви здраве
и завидното ви финансово състояние,
най-практично и най-евтино ще ви излезе да ви обера.
Да ме оберете ли? - Да, искам 6 млн. долара.
И никога вече няма да чуете за Фантомас.
6 млн... Това е цяло състояние! - Животът така поскъпна,
че дори ще ви излезе евтино. Може да платите след месец.
Всяка сума, която не бъде изплатена на уговорената дата.
ще бъде обложена с 10 на сто лихва. - 6,6 млн. долара!
Да, без данъците.
Мине ли още един месец,
ще получите последно предупреждение преди екзекуцията.
Преди екзекуцията ли? - Ще добавя само,
че ако кажете на някого за договора, сключен между нас,
екзекуцията ще бъде незабавна.
С препоръчано писмо ще ви уведомя за начина и мястото на плащане.
Какво е това? - Идват да ме вземат от терасата.
Ако решите да използвате чантата с видеозаписите,
вътре има инструкция за ползване.
Не е нужно да ме изпращате.
Довиждане, милорд. До скоро.
Уолтър!
Редакцията на вестник "Утро"
Погледни, скъпи. Не знам коя да избера.
Пак се започва! Вече прекаляваш с този Фантомас!
Ясно е, че той е убил Уолтър Браун. - Няма доказателства!
И заглавието не ми харесва - Фантомас в Шотландия.
Вярно, не звучи интересно.
Ти ми подсказа следващото заглавие -
Чудовището от Лох Нес е самият Фантомас!
Явно имате нужда да се поразсеете. Ще ви уредя самолетни билети.
Дано на място измислите нещо по-добро.
Г-н Жюв - главен комисар.
Йес, милорд...
Простете, милорд, но аз съм напълно сигурен,
че това е работа на Фантомас.
О, милорд, не знам какво да кажа...
За мен е голяма чест да бъда поканен във вашето шато.
Заповядайте с помощника си.
С помощника ми ли? Йес, приемам поканата, милорд.
Аз говоря френски. Следвал съм в Париж.
Вери уел, много добре. Поздравявам ви.
Засега бъдете предпазлив. После аз гарантирам за сигурността ви.
Ще пътувам инкогнито. Този път няма да ми се изплъзне.
До утре, г-н комисар. - До томороу, милорд.
Йес? - Този, милорд.
Радвам се да ви чуя, г-н комисар. - Аз също. С кого говоря?
Скоро ще се видим в Шотландия.
Кой се обажда? - Фантомас.
Приятен път, г-н комисар. До скоро.
Какво има? - Обажда се Фантомас.
Фантомас ли? - Същият! Забравихте ли го вече?
Господа, събрах ви тайно тук,
защото като най-богати хора на света,
Фантомас наложи на всички ни данък върху правото на живот,
който достига умопомрачителни размери.
Махараджата на Кинпура иска думата. - Заповядайте
Негово величество каза, че е пострадал най-много.
Всяка година е длъжен да предава собственото си тегло в диаманти.
Мога да препоръчам на махараджата един чудесен масажист,
който ще му помогне да свали поне 50 кг.
Ришар, винаги сме ценили чувството ви за хумор,
но сега положението е твърде сериозно.
Забравяте, че това чудовище уби бедния ни приятел Уолтър Браун
и че същата участ заплашва всички ни.
Искрено съчувстваме на махараджата на Кинпура.
Махараджата на Кинпура цитира известната мисъл на Тагор:
Гръмотевицата е жестока, но дъждът кара черешата да цъфти.
Разбирам... Благодаря, Ваше величество.
Всички бяхме заставени да подпишем декларации.
Аз получих и иск. - Аз също.
Не съм треперил пред Хитлер, няма да се разтреперя и сега.
Човек може да умре и без да трепери. - Моля да ме извините.
Постъпете както желаете.
Поемате огромен риск. - Може би.
Приятно прекарване, господа.
Ето какво ще направим. Ще подготвим капан на Фантомас,
и то тук, в моя замък
Мои гости ще бъдат комисар Жюв
и журналистът Фандор, заедно с годеницата си.
Те ще бъдат моята примамка.
Те са също така врагове на Фантомас. Рано или късно той ще се появи.
Това ще бъде удобен момент да го заловим.
Вижте!
Цветя! Колко мило!
Г-н комисар, аз съм Андре Бертие, секретарят на лорд Макрашли.
Това езерото Лох Нес ли е? - Скоро пристигаме.
Лорд Макрашли помни ли какво се е случило?
Пил е чаша уиски с Уолтър Браун. Не помни какво е станало след това.
Сложили са му нещо в чашата. - Може да му е призляло от емоциите.
Аз не се бъркам в репортажите ви, вие не се бъркайте в разследването!
Боя се, че ще падне мъгла. Ще мина по горския път.
Тесен е, но по него по-бързо се стига до замъка.
Местните не обичат да минават оттук.
Това е Пътят на тримата обесени. - "На тримата обесени"?! Защо?
Казват, че една сутрин намерили тук трима пътници,
обесени насред гората.
Добре че ние сме петима. - Това е само легенда!
Внимавайте!
Момент...
Раз, два... - Прекалено тежко е, г-н комисар.
Оставете. - Защо не заобиколим?
Колата ще заседне.
Елате да видите!
Някой го е отрязал с трион! - Не е възможно!
Това е опит за убийство! Вижте дънера!
Кой ли го е отрязал? - Добре започва!
Вижте! - Някой идва!
Това е Годфри!
Годфри, закарайте ни до замъка.
Не можем да минем заради дървото. Вие ще успеете ли?
Да му помогнем.
Изправете волана...
Сега напред. Насам...
Хайде, бутайте!
Вече можем да се качим.
Качваме ли се?
Давайте, Годфри.
Скъпа Елизабет, видях, че сте сама. Донесох ви чаша уиски.
Добър вечер. Заповядайте.
Полковникът разказва за войната в Индия с много чувство за хумор...
Всички ни се подиграват! - Няма причина.
Как да няма! Вижте на какво приличаме!
Елате.
Повече няма да ви слушам! - Това е официалното облекло тук.
Официалното облекло е смокингът! - Пише го! Черно на бяло!
Нали и аз това казвам! Смокингът е черно на бяло!
Това е непознат и загадъчен свят.
Вечна битка между доброто и злото. - Между доброто и злото ли?
Убедена съм, че Фантомас идва от друг свят.
Нали не мислите, че Фантомас е марсианец?
Вие, французите, сте прекалено прагматични.
Не, имам предвид света на отвъдното.
Не вярвате ли в злите сили?
Ами... Не знам.
Около нас има невидими същности, които понякога се проявяват
и решават дали да живеем, или да умрем.
Дали да умрем ли? - Светът е пълен със загадки.
Усещам, че тези въпроси ви вълнуват.
Правих репортаж за една къща, обитавана от духове.
Беше много интересно. За жалост ми откраднаха снимките.
Призраците са ги взели. Никой не е успял да ги заснеме.
Вие вярвате в призраци, нали? - Разбира се.
Има ли призраци във вашия замък? - Разбира се.
А вие вярвате ли? - Мога да приема, че съществуват.
Журналистите се вълнуват от всичко. Ще ми е интересно да ги видя
Ще ги видите. Албърт, донесете масичката.
Тази за четирима ли? - Не, тази за 7 души.
За какво ни е масичка? - Струва ми се,
че лейди Макрашли ви предлага спиритичен сеанс.
Спиритичен сеанс ли? Не, не е разумно.
Имате особени очи. Сигурно сте невероятен медиум.
И вие имате невероятни очи.
Поразителни са, нали?
И аз така мисля. - Масичката е готова.
Благодаря. Да започваме.
Елате. - И в отвъдното бих отишъл с вас.
Вече усещате нещо, нали? - Да...
Сигурна бях. Това е добър знак
Елате, г-н Жюв. Ще призовем Уолтър. - Кой Уолтър?
Уолтър Браун, жертвата на Фантомас. - Не съм дошъл да говоря с духове!
Аз също. - Вие не се обаждайте!
Но, г-н комисар, Уолтър знае кой го е убил.
Ще ни каже името.
Това е метод, за който френската полиция не се е сещала -
да разпитва не заподозрените, а жертвите, и то след смъртта им.
Трябва непременно да опитате. - Ще седнем около масата,
вие ще ме щракнете и още утре ще ме изтипосате на първа страница:
"Комисар Жюв разпитва духове"! - Виждате, че не нося фотоапарат.
Няма някакъв си дух да ми води разследването!
Аз съм представител на британската полиция.
Позволете да се намеся. - Знам, че методите ни са остарели,
че нашите полицаи са нерваци, а вашите - флегматици по природа.
Но не очаквах. че в Скотланд Ярд си говорят с духове!
Един дух ще каже повече от един заподозрян.
Именно. А и нищо не рискувате.
Тук духовете - както и полицаите, не носят оръжие.
Вие се подигравате с мен! Това е нелепо!
Направете го заради дамата. Нали сте французин.
Не ни разваляйте вечерта.
Заповядайте, г-н комисар. Елизабет, седнете срещу мен
Ще сте до емира, той има невероятни флуиди.
Протегнете ръце над масата. Разтворете пръстите.
Трябва леко да докосвате пръста на съседа.
Концентрирайте се. Вие се успокойте. Приближете си ръката до моята.
Кутрето ви трябва да докосне...
Не се бойте, гръм удари трансформатора.
Не, това е знак от отвъдното.
Добър знак.
Концентрирайте се... Чуйте!
Така Уолтър ни казва, че идва насам.
Внимавайте... Усещам, че ще се появи всеки момент.
Уолтър, тук ли сте?
Скъпи Уолтър, къде е вашият убиец?
Кой е Фантомас?
Какво има, Уолтър?
Уолтър, тук ли сте?
Да не би някой да прекъсва кръга?
Един от нас прекъсва кръга.
Съседът ми отляво ли?
Не е съседът ми отляво.
Да не е съседът ми отдясно?
Г-н комисар! Заради вас не иска да се яви!
В такъв случай аз... - Идвам с вас!
Вие стойте тук! Извинете!
Боже мой! - Мръсник!
Достатъчно!
Извинете... Аз съм Албърт. Ще се грижа за вашето удобство.
Да ви заведа ли до стаята ви? Ще осветя пътя.
Кажете, Уолтър... - Албърт.
Често ли ги прихваща? - Кое, г-н комисар?
Често ли правят спиритични сеанси? - Всяка вечер.
Миналата седмица милейди разговаря с херцога на Уелингтън.
Да не би... - Моля?
Да не са... Не ме разбра. Натам ли е стаята?
Внимавайте, стълбището е старо и тясно.
Този замък е видял толкова неща от кръстоносните походи насам -
и загадъчни, и романтични. и ужасяващи...
Днес тези стари камъни ни разказват за миналото.
Вижте!
Това е Мърдок. - Кой Мърдок?
Сър Мърдок Макрашли. - Защо се разхожда с чаршаф?
Загинал в Третия кръстоносен поход, пред стените на Сен Жан д'Акр.
Този човек се подиграва с мен! - Ни най-малко, г-н комисар.
Внимавайте, има стъпало. - Какво? Къде?
Тук беше, г-н комисар.
Може ли да ви направя един комплимент?
Разбира се, Албърт. - Килтът много ви отива.
Я кажете, още ли се носи? - Естествено.
При официален повод е редно всеки да облича килт.
Моят помощник твърдеше обратното! - Традициите се губят.
Сега мъжете носят панталони. Тъжна гледка.
Не се бойте, няма да се изгубя. И сам ще си намеря стаята.
Средната врата в дъното на коридора.
Последно предупреждение. Следва екзекуция.
Тревога!
В стаята ми има обесен!
В стаята ми има обесен! Тревога!
В стаята ми има обесен! - Какво има? Ужас!
В стаята ми има обесен! - В моята стая?!
Не, в моята! - В моята стая! Какъв ужас!
Тревога!
В стаята ми има обесен!
- Уплашихте Уолтър!
В стаята ми има обесен! Елате да видите!
Елате!
Елате да видите! Елате!
Хайде, по-бързо!
Ужасно е!
Сега ще видите! Ужасно е!
Внимавайте, има стъпало. - Къде?
Това беше. - Благодаря, г-н комисар.
Обесникът! Някой го е свалил от тавана!
Висеше ето тук! - Невероятно!
Какво става тук? - Не е слязъл сам оттам!
Няма да изляза оттук. докато не го намерим!
Изгубихте ли нещо? - Обесеният! Искам да го намерите!
Уверявам ви, че не съм редил подобно нещо в стаята ви.
Този човек се подиграва с мен! - Не, г-н комисар.
Освен това никога не чистя след 22 ч.
Невероятно! Никой не ми вярва! - Аз ви вярвам.
В стаята ви е имало обесен човек. - Поне вие ми вярвате.
Разбира се, но вече го няма. - Знам, но защо?
Защото е бил призрак.
Веднъж завинаги запомнете, че не вярвам в призраци.
Призракът, който висях... Тоест чаршафът, който...
Какво говоря! Призракът, който видях в коридора,
беше човек на Фантомас, само че дегизиран!
Отсега нататък видим ли призрак, ще бъде арестуван!
И как френската полиция ще сложи белезници на шотландски призрак?
Призрак или не, ние ви вярваме, г-н комисар.
Но имаме нужда от подробности. - Прав сте...
Обесеният беше със светъл шлифер.
На розов лист хартия на гърдите му пишеше "Последно предупреждение".
"Следва екзекуция". - На розов лист хартия ли?
Да! На гърдите му беше!
Последно предупреждение. Следва екзекуция. Бил е Ришар.
Завий надясно към кея.
Господа,
повиках ви посред нощ в открито море,
защото тук има най-малък риск
да бъдем прекъснати от полицията.
Благодаря, че се отзовахте така бързо.
Както знаете, предстои ни да вземем важно решение.
Ще обсъдим операцията в подробности веднага щом дойде Джузепе.
Той е.
Здравей, Джузепе.
Чакахме те с нетърпение.
Заповядай. Господа, всички да седнат.
Имаме много добро предложение.
Сигурен съм, че ще приемеш.
Нашият информатор Андре Бертие, секретар на лорд Макрашли,
сподели за новата операция на Фантомас.
който облага най-богатите хора с данък върху правото им на живот.
Страхотна идея за рекет!
При това е лесна за изпълнение. - Какво ще кажеш?
Идеята си я бива, нали? Решихме да се възползваме от нея.
Достатъчно е да заловим Фантомас веднага щом се появи в замъка.
Ще го убием и ще скрием тялото. Полицията ще мисли, че е още жив.
А ние ще събираме данъка от негово име и в своя полза.
Всичко сме предвидили.
Всичко ли? Не...
Не съвсем.
Защото Фантомас, господа...
...съм аз!
Джузепе... - Не мърдайте.
Радвам се, че сте наясно с цялата операция.
Така ще спечелим време.
Ето вашите договори.
Попълнени са на ваше име.
И ние ли?! - Ние не плащаме данъци!
Нали затова сме гангстери! - Рискуваме живота си!
Не правя разлика между престъпниците и богаташите.
В едно уважаващо себе си общество всеки трябва да си плаща данъците.
Довиждане, господа.
Вратата! - Заключена е!
Да я разбием!
Бедният Джузепе! Той го е убил!
Сега ще се заемем с лорд Макрашли.
Не мога повече...
Дори в замък. обитаван от духове, това едва ли е най-добрият начин
да минем незабелязани - Идеята е да ни забележат, глупако!
Тук има призраци... - Наистина ли?
Има, но фалшиви! Този, когото видях, беше фалшив!
Трябва да ги предизвикаме.
Когато един призрак срещне друг, какво става?
Умират от страх. - Радва се, че е намерил съмишленик!
Ще се приближи към нас, а ние ще му щракнем белезниците!
Вървете да обитавате южното крило. Гледайте да не се спънете.
Милорд... Не може да бъде!
Разбирам черния хумор, но това...
Тревога!
Някой е убил лорд Макрашли!
Фантомас е в замъка!
Събудете се!
Бертран!
Някой е убил лорд Макрашли! Тревога!
Идвам!
Какво става? - Убили са лорд Макрашли!
Ужас! - Лежи мъртъв в моето легло!
В моето легло! Какъв ужас!
Г-жо Макрашли...
Какво става? - Лорд Макрашли е убит!
Мъртъв е! В моето легло! - Не е възможно.
Той пише в кабинета си. - Какво става. г-н комисар?
Какво има пък сега? - Лорд Макрашли е убит!
Лежи мъртъв в моето легло! - Мъжът ми пише в кабинета си!
Вижте! - Какво става тук?
Какво ви казвах! - Не е възможно!
Вие сте в моето легло! - Ако бях там, щях да знам!
Бързо, махнете всичко оттук.
Защо се учудвате? Това е напълно нормално.
Мъжът ви лежи мъртъв в моето легло и в същото време излиза от кабинета!
Всеки от нас има двойник в отвъдното.
Видели сте неговия двойник. - Не започвайте пак с духовете!
Има една друга хипотеза - най-простата и най-логичната.
Не понасям да се подиграват с мен, особено в чужбина!
Всичко ми е ясно... Ти си, нали? - Моля?
Това си ти, Фантомас, с маската на лорд Макрашли!
Сваляй маската!
Г-н комисар... - Ако обичате!
Пуснете ме! Виждате ли, не е маска!
Дръжте се подобаващо. Елате, драга.
Лордът лежи мъртъв в леглото ми! Елате да видите!
Елате да го видите! - Не бива да му противоречим.
Същият човек е, ще видите.
Елате, гледката е ужасна! Ужасна!
Не е възможно! Беше тук!
Тук беше! Не е логично да го няма! Вярвате ми, нали?
Също като случая с обесения. - Обесеният висеше от тавана.
Този беше тук, имаше свещи! - Сигурен ли сте, че беше лордът?
Да, и беше в моето легло! - Нали го видяхте долу!
Говорихте с него. - Вярно. Значи сънувам, и толкова.
Да, това е най-обикновен кошмар, нищо повече.
Щом сънувам, значи и вие не сте тук.
В стаята няма никого - Аз съм тук.
Не е вярно, тук няма никого. - И револверът не е тук
Успокойте се, г-н комисар. Ще се събудите.
Като се събудя, ще разбера всичко. - Да Ние също.
А нямам усещането, че спя...
Изпийте това приспивателно. - Не...
Изпийте го. - Нали спя и чакам да се събудя.
Помислете, г-н комисар.
В живота пием приспивателно, когато искаме да заспим...
Какво трябва да пием. за да се събудим,
когато сънуваме, че не спим? - Не знам.
Приспивателно. - Ясно...
Това, нали?
Чудесно.
Елате...
Готово. - Благодаря.
Лека нощ, г-н комисар.
Чуйте ме добре. Оставям ви фотоапарата.
Ако пак намерите труп в стаята, го снимайте.
Така ще имате доказателство, че не сте сънували.
Като се събудя... - Точно така.
Приятно събуждане, г-н комисар
Усещам, че вече се събуждам. Събуждам се...
Обесили са лорд Макрашли!
Тревога!
Обесили са лорд Макрашли!
Обесили са лорд Макрашли в стаята ми!
Тревога! Обесили са лорд Макрашли в моята стая!
Обесили са лорд Макрашли в моята стая!
Тревога!
Какво става? - Нищо не става!
Оставете ме на мира! - Какъв ужас!
Тревога!
Обесили са лорда в стаята ми. - Какво говорите?!
Лорд Макрашли виси обесен в стаята ми!
Бълнувате! - Лордът виси обесен в стаята ми!
Ужас... - В Шотландия обичаме кратките шеги.
Но, госпожо... Извинете. Елате да се видите!
Ако обичате, оставете ме на мира. - Елате да видите!
Елате да видите. - Добре, да идем да видим.
Елате. - Звучи невероятно.
И още как!
Бедният комисар е полудял.
Сега разбирам защо Фантомас още не е заловен.
Елате да видите.
Елате, гледката е ужасяваща.
Елате...
И този ли е изчезнал?! - Беше тук!
Как е излязъл? Бях заключил! - Сигурен ли сте?
Напълно! Да не бъркам стаята? - Нали отключихте с вашия ключ!
Сигурен ли сте, че беше лордът? - Да, висеше от тавана.
Заснехте ли го? - Добре че ме подсетихте!
10 секунди. - Момент...
Минаха.
Ето, вижте! Висеше ето там!
Какво има? - Нищо.
Какво има?
Няма го...
На снимката го няма... Значи е бил призрак.
Ще си легна пак. - Ами онзи в леглото ви?
И той е бил призрак.
Извинете, че ви обезпокоих заради някакви призраци.
Не вярвах в призраци, но в Шотландия се оказа, че има.
Хвърлете тялото в Лох Нес. Повече не искам да чувам за него.
Добре.
Последно предупреждение... 1 милиард! Аз да не съм Ал Капоне!
А аз получих покана за плащане! Въпреки предупреждението
още не сте изплатили данъка върху правото си на живот.
Чуйте по-нататък. Ако не извършите плащането до 3 дни,
ще бъда принуден да увелича данъка ви с 10 процента.
Положението е сериозно. - Затова ви събрах.
Трябва да действаме, и то бързо. - Остава ни само едно.
Вие ще ни помогнете да се съюзим срещу Фантомас.
Аз ли?! Но как?
Ще ни свържете с лорда и с приятелите му.
които също са жертви на този мръсник Фантомас.
Ще се опитам.
Заповядайте, господа.
Лорд Макрашли ще ви приеме веднага.
Мислите ли, че ще се съгласи? - Надявам се. Обсъдихме въпроса...
Добър вечер, господа.
Секретарят ми ме запозна с вашето предложение.
Приятелите ми го приеха.
Вие също сте жертви на Фантомас.
Нека обединим усилията си.
Ако сме повече, шансът ни да го заловим е по-голям.
Боже мой, нищо не разбирам. Картите ми показват беда.
Усещам как тъмна сила витае около мен.
Разбира се, ще има пречки...
Ето, той е проблемът! Той!
Наистина ли очаквате отговори от тези карти?
Разбира се! Комисарят е!
Той не е обикновен човек.
Жестоко беше да ми внушава, че съпругът ми е мъртъв.
Това наистина е особено жестоко!
В тази връзка... - Да?
Трябва да се погрижите за клетия ми Едуард.
Ще го направим скоро. - Кога?
По време на големия лов за лисици,
който лордът организира всяка година.
Е, щом се налага...
Единственият начин да пречупим съпротивата им
е да отвлечем неколцина от тези глупаци по време на лова.
Достатъчно от тях убихме. По-ефикасно е да вземем заложници.
Готов ли сте, г-н комисар?
Радвам се да ви видя. - Добро утро.
Днес сте очарователна!
Добро утро, драга.
Уилям, с вашата група тръгнете към Сейнт Джеймс Лейн.
Г-н Фандор, вие сте добър ездач.
Тръгнете с кучетата по Блек Скъл Али.
Не се тревожете Фантомас няма да се появи, щом аз съм тук.
Знае ли човек... - Повиках помощ от Скотланд Ярд.
Не беше необходимо. Гледайте да не се отдалечавате.
Бъдете спокоен. Мога да се справя с Фантомас, в случай че се появи.
Леко...
По-леко де!
Бертран!
Г-н Комисар! Заболя ли ви? - Леко!
По-леко! Не ме удряйте така! Къде ми е шапката?
Ето я! - А конят къде е?
Ето го там. Ела ми насам, да видиш какво ще ти се случи!
Не вдигайте шум! Ела тук!
По-кротко... Ела тук!
Ястреб вика Копие 1, Орел 2 и Велзевул 3.
Готови ли сте? Край.
Копие 1 слуша. - Пратете Артабан на 7-а пътека.
Приготвяме Артабан.
Чакаме Артабан на 7-а пътека.
Копие, говори Ястреб Ще отвлечете Уилям.
Започнете изпълнение на план Артабан. Край.
Говори копие. Разбрано. Пращаме Артабан на 7-а пътека.
Хайде, Артабан! Дръж!
Операцията е успешна. Уилям е при нас.
Водим го на уговореното място. Край.
Разбрано. Повикайте Артабан.
Разбрано. Викаме Артабан.
По-тихо... По-тихо!
Внимателно.
Внимателно...
По дяволите!
Ястреб вика Орел. Патрик изостава на 5-а пътека.
Пратете му Артабан. Край.
Разбрано. Артабан е готов. Изпращам го на 5-а пътека.
Тичай!
Не!
Ако си бяхте взели коня. щеше да има с какво да се прибера!
Чакайте де! Помогнете ми! - Конят!
Къде? - Там!
Това е кос! - Под него.
Под него няма кон. Вече и косът го няма.
Коня виждате ли? Над него. - А, ето го и коса
Само се преструва!
Не бива да го изпускаме!
Ама че магаре! - По-добре да повикаме специалист.
Не виждате ли, че сме сами! Няма никого!
Какво има?
Какво? - Лисица! Ето там!
Не бях виждал истинска лисица. - Аз също.
Да можеше да я хванем! - Един кон не можем да хванем.
Лисицата е по-малка. - Вярно.
Ще я заобиколим. Минете отзад, ще я сгащим.
Какъв е този маскарад? - Много странно...
Това е капан! Трябва да се махнем оттук!
Къде ми е конят? - Ето го там, в далечината.
Глупак! Провали плана с Артабан!
Операция Артабан се проваля. Очаквайте заповедите ми.
Разбрано.
Нали няма да забравите Едуард? - Няма, нали мисля за вас.
Обещайте ми, че няма да страда.
Имате думата ми.
Да не го пропуснете. - Много скоро ще бъдете вдовица.
Ястреб до всички.
Елате незабавно на каменистото плато.
Говори ястреб! Помощ! - Разбрано! Идваме!
Защо ме следвате? Какво искате от мен?
Какво искате. глупако? - Влюбен съм в жена ви!
Е, и? Аз не съм ревнив!
Не, няма да ми избягаш.
Вече знаеш тайната ми, затова ще умреш.
Тя ме видя! Всички на конете!
Хванете я! Искам да изчезне!
Спрете я!
Хванете я!
Фандор!
Помощ!
Фандор!
Помощ!
Пуснете ме!
Помощ!
Пуснете ме, грубиян такъв! - По-кротко! Качвай се!
Отведи я където се разбрахме.
Продължавай. Вдигни самолета по-високо.
Приземи се на тази поляна.
Снижи се!
Натам.
Кон! Този поне стои прав. - Сега ще седне.
Нищо, ще опитаме. - Не е наш!
Не можем да го вземем току така.
Има ли някого? - Да!
Вие не се обаждайте! Доведете ми коня!
Има ли някого? - Не!
Доведете го тук. - Шефът отдавна не се е обаждал.
Става късно. - Питай дали може да се връщаме.
Сега ще ме вдигнете. - Добре.
Леко... - Вдигнете ме де!
Връщаме ли се, шефе? - Аз решавам кога ще се връщаме!
Нищо не съм казал - Казахте! Ще се връща той!
Ето така...
Какво... Момент...
Готово... Аз какво да правя? - Вие вървете да си потърсите коня!
Хайде.
Шефе, отговорете! Може ли да се прибираме?
Какво да правим? Става късно!
Конят говори!
Този кон говори!
Какво става? Прибираме ли се?
Имам халюцинации!
Прибираме се.
Добре, прибираме се. Вие тръгнете първи.
Той говори!
Кълна се, не аз убих лорд Макрашли.
Това е ужасно. Бедният Жюв беше прав.
Всички в замъка са в опасност. Какво можем да направим?
Не можем да се обадим в полицията. Усъмни ли се. ще екзекутира всички.
Ако реши, че съм избягала и че мога да го издам,
ще осуети всичките ни опити да ги спасим.
Значи ще умрем.
Той това искаше. - Сериозно?
Ще видиш. - Не можете да го направите.
Ако не искаш да се озовеш в ролята на жертва, прави каквото ти казвам.
ОФФ 027, чувате ли ме?
ОФФ 027! Чувате ли ме?
ОФФ 027, чувате ли ме? Отговорете!
Направи това, което ти казах.
ОФФ 027 слуша.
Какво стана с операция "Лох Нес"? - Операцията приключи.
Момичето и журналистът са екзекутирани.
Задачата е изпълнена. - Отлично. Очаквайте заповедите ми.
Ето, изпийте го. - Какво е това?
Нищо.
Само ще ви приспи.
Сега малко ще поспиш.
По-добре ли сте? Бертран е. - Боли ме главата. Под грейката.
Чакайте... - По-леко де!
Конят наистина говореше! - Разбира се.
Това са конски косми!
Къде е конят сега? - Разпитват го.
Така му се пада! Призна ли нещо?
Да!
Как правят тези завивки? Елате насам.
Още веднъж. - Ще ви сменя грейката.
Къде сме? - До нас е стаята на лорд Макрашли.
Няма обесени, нали? - Така ще можем да го пазим,
а аз ще мога да се грижа за вас. - По-леко, по-леко...
Леко де!
Господа, Фантомас ни дава отсрочка.
Ако не платим до утре в полунощ, ще ни екзекутира всичките.
Утре по таен куриер ще ни изпрати съобщение
къде и под каква форма да изплатим дълга си.
Вие какво мислите? - Отново ни доказва силата си.
Според мен всяка съпротива е равнозначна на смърт.
Значи все пак ще платим... - Какво толкова, няма да умрем!
Какво правите? - Изпуснах пистолета в леглото ви.
Да не мислите. че номерът ще мине? Махайте се!
Марш оттук!
Невероятно!
Г-н комисар!
Пак ли започвате? Достатъчно!
Г-н комисар! - Какво?
Леглото ви! - Вървете си във вашето легло!
Леглото ми!
Престанете! Господи! Какво става?
Бертран...
Върти се...
Има ли някого? - Аз съм тук.
Има ли някого?
Добър ден, г-н комисар.
Много се радвам да ви видя. Извинете за късния час,
но трябва да говоря с вас.
Както виждате, за пореден път зависите от благоволението ми.
За ваш късмет трябва да ви помоля за една услуга.
Никога!
И каква е тя?
Най-после ще работим заедно.
Никога!
Как така?
Ще станете мой съучастник във важна финансова операция,
която ще ви разясня.
Господа, аз не се шегувам.
Ето какво искам от вас.
Как върви?
Кротък е. - Всичко необходимо е тук.
Да си сверим часовниците за срещата довечера.
Разбра ли какво предстои? - Да, разчитай на мен.
Спах чудесно. Вашето лекарство е невероятно.
Рано е да ставаш. Ще поспиш още малко.
Изпийте го. Вкусно е. - Пак ли!
Искам кафе с кроасани. - Утре сутринта, ако си послушен.
Като дойдохме да почистим, ги намерихме тук.
Опитахме се да ги събудим...
Млъквай! Спим!
Побутнахме ги, но те продължиха да спят.
Що за маниери! - Какво ви се е случило?
Къде съм? - В замъка.
Бертран!
Къде съм? - В замъка! Къде бяхме?
Ами... - Размърдайте си мозъка!
Сетих се... Биха ни инжекция. - Моля?
Да, ето тук - Не, ето тук.
Биха ни инжекция и... повече нищо не си спомням.
Не си ли спомняте? - Инжекцията - не.
Много странно. - Може ли да се намеся?
Кажете, Албърт. - Докато побутвах комисаря,
няколко пъти го чух да казва:
Ние сме у Фантомас!
Албърт, мислете какво говорите!
Точно така, прав е! Бяхме у Фантомас!
Това е невъзможно, нали бяхте в замъка...
Тишина!
Тихо, Бертран!
Мълчите си, значи?
Данъка върху правото на живот да ви говори нещо?
За жалост да.
Свободни сте. - И защо аз нищо не знам?
Заплашиха, че ще ни убият. - Каква е тази история?
Няма значение, все едно.
Фантомас поиска да събера от вас 1 млн. долара в диаманти.
Ако обичате! После трябва да ги предам на вас
На мен ли? - На вас!
А след това? - След това си е моя работа.
Какво смятате да предприемете?
Няма никого... Елате насам.
Стаята, в която ни настанихте, е точно до вашата.
Бертран ще монтира под бюрото ви паник бутон.
Ще го сложи под килима ви.
Дотук ясно ли е?
Дълъг кабел ще свързва паник бутона с една червена лампа,
която Бертран ще закачи в нашата стая.
Бертран закача кабела, закача, закача...
Много сте бавен!
Готово. Щом Фантомас се появи, натискате бутона,
червената лампа светва и... Къде е пистолетът?
И нахълтваме... - Нахълтвате ли?
И нахълтват! - Браво, г-н комисар.
Този път наистина няма шанс да ви се измъкне.
Готови ли сте?
Готови сме. - Никой да не влиза и да не излиза.
Разположете хората си около замъка. Двама от вас да слязат в рова.
Разбрано. - Възникне ли проблем, казвайте.
Разбрано. - Ще се чуем пак след час. Край.
Иди под моста. Аз ще остана тук.
Чу ли? Какво става?
Ела да видиш! Този беше дотук!
Както виждате, изпълних всички инструкции на Фантомас.
Приятелите ви пуснаха в това сандъче 850 000 долара в диаманти.
Остава само вашата вноска.
Един момент.
Чудесно... Не пипай!
Падна в ръкава ви. - Моля?
В ръкава ви. - Как...
Внимавайте, за бога! - В джоба ви е.
В полунощ Фантомас ще дойде да вземе сандъчето.
Лично ли ще дойде? - Спокойно, аз съм тук
Ние сме тук. - Като дойде,
не забравяйте паник бутона, и аз ще нахълтам.
Ние ще нахълтаме.
Колко е часът? - 23.54 ч.
Избързва с 2 мин. - Моят изостава с 3.
Надявам се след малко да се видим.
Добър вечер, Дороти.
Какво правихте днес?
Но, скъпа, какво ви става?
Добър вечер, Фантомас. Отдавна чакам този момент.
Страх ли те е?
Не е възможно! Фантомас трепери пред една жена!
Колко забавно!
Не разбирам за какво говорите.
Спри! Не мърдай. или ще стрелям!
Нали виждате, че аз съм лорд Макрашли.
Това е някаква шега, нали? - Не е никаква шега! Спри!
Знаем, че ти си Фантомас.
Този път загуби, Фантомас! Нямаш никакъв шанс!
Този път няма да ни се изплъзнеш. Убил си лорд Макрашли,
за да си присвоиш състоянието му.
Полицията идва. Ще те заловят жив.
Най-после ще разберем кой си.
Г-н комисар! Сигналът!
Горе ръцете! - Отлично, господа!
Хвърлете оръжието!
Горе ръцете!
Благодаря, г-н комисар. - Комисар ли?
Комисар... Хубава работа!
Провалихте всичко! Най-после бяхме пипнали Фантомас!
Разбрах... - Какво?
Това беше Фантомас! - Току-що ви го казахме!
Пак ще се проваля заради вас! - Заради мен?!
Какво става? - Какво става, г-н комисар?
Нищо не става! - Отдръпнете се!
Ще отлети с ракета! - Моля?
Ще отлети с ракета! - Нищо не разбрах! Обадете се!
Обажда се Том Смит...
- Говорете!
Фантомас бяга с ракета. Предупредете авиобазите.
Обявете тревога!
До всички бази! Тревога! Начало на операция "Водно конче".
Залегнете!
Изпуснахте го!
Уцелих го! Уцелих го!
Мъртъв е! - Свърши се с Фантомас!
Повече никога няма да чуем за него!