Позволете, госпожо.
Моите почитания, госпожо. Господине, за мен е чест.
Г-н Роайе ще ви покаже бижутата, които е подбрал за вас. Извинете ме.
Ще видите бижутата, за които говорихме по телефона.
Донесете ги, моля.
Ето.
Ще го взема.
Ето няколко колиета, между които да направите избор.
Красиви са, нали, скъпа? Ще взема и тях.
Брилянтената огърлица, за която ви споменах.
Ще взема и нея.
Сложете ги в кутии за лорд Шелтън.
Колко?
5,5 милиона нови франка.
Да ви ги изпратим ли с куриер? - Не, ще ги взема сега.
Благодаря ви.
Благодаря.
Довиждане. - Довиждане, господине
Госпожо...
Господине...
Чудесна сделка, нали? - Лорд Шелтън беше в настроение.
5,5 милиона франка.
Г-н директор! - Какво има?
Фантомас
Ф А Н Т О М А С
Полицията бди. Запазете самообладание.
Дните на Фантомас са преброени. Имате думата на комисар Жюв.
Фантомас е най-обикновен убиец.
Човек от плът и кръв, като нас.
Да, извършил е престъпления, но броят на жертвите му е нищожен
в сравнение с пострадалите по пътищата.
Той взривява самолети, дерайлира влакове,
но убийците на пътя са далеч по-опасни
и престъпленията им ще продължават.
Който и да си ти, трепери, Фантомас!
И сто лица да имаш, главата ти е само една.
Не я надигай много, че накрая ще се търколи.
Ще видим кой ще се смее последен.
Имайте ми пълно доверие. Няма причина за безпокойство.
Благодаря ви. Чухте изявлението на комисар Жюв,
дошъл да разсее страховете ви и да ви увери, че полицията бди.
Програмата ни завършва...
Полицията преувеличава. - А нас не вземат на сериозно!
Малко се изхвърлят. - Ще ви прочета нещо, деца
Ще излезе на първа страница. Дръзко е.
Слушайте: "Да живее Фантомас! Фантомас. ти не съществуваш!"
Заглавието си го бива. - Банално е.
Мълчи, като не разбираш! - Все едно!
"Фантомас, ти си най-жалкият смешник,
който увлича наивниците във вихъра на скандала".
Не го ли намираш банално, скъпи? - Разглеждай си снимките.
На мен ми харесва. - Нататък е още по-хубаво:
"Не, комисар Жюв, полицията не бди, тя ни приспива.
Измислили сте човека със сто лица, за да си спасите реномето.
Обвинете го за всичко!
Кой е отговорен за жилищната криза и за скока на цените? Фантомас!"
Статията ще бъде сензация. Искаше да е обществено ангажирана.
"Високи данъци? Злоупотреби? Кой е отговорен? Фантомас!
Негодникът е виновен за всичко!"
Какво ще кажеш, скъпа? - Искаш ми мнението?!
Писал си пълни глупости.
А уж любовта била сляпа.
Статията ти добре ще го разсмее.
Кого? - Фантомас.
Ще ми се той да съществува и да го срещнеш в тъмното.
Мислиш, че ще ме уплаши? Сигурно е впечатляващ.
На моменти се чудя какво ли ме е впечатлило у теб.
Това не прави статията ти по-добра.
Пиши с повече въображение.
Ако Фантомас не съществува. измисли го!
Скъпа, целуни ме бързо!
Даде ми гениална идея. - Аз?!
Да вървим при Фантомас. - Какво?!
Готов ли си? Внимание, снимам.
Стой неподвижен за още една. Идеално.
"Чудовището ми каза всичко. Интервю с Фантомас."
Купете си вестник "Утро"! Светът е в ръцете на един луд!
Интервю с Фантомас в "Утро"! Светът е в ръцете на един луд!
"Скоро ще бъда господар на света. Човечеството е в ръцете ми."
"Ще се сдобия със свръхмощно оръжие."
Ще се сдобие, друг път! Келеш!
Пехотата прави армията, така да знаете!
Време е, г-н министър - Благодаря ви.
Хубавичко ще ме изтипосат, предвид колко ме обича пресата.
"Мога да унищожа планетата
и това муле комисар Жюв няма да ме спре."
"Може още утре да започнат фойерверките.
Спектакъл, грандиозен като самата вселена.
Не си запазвайте места, всички сте на първия ред.
Наближава краят на света. Не ще доживеете заплатите си.
Чака ви красива смърт!"
Грандиозно! Сензационно! Такава статия очаквах от теб.
Напомня ми за младостта - откривах новината преди всички.
Това е измислицата на века! - Измислица?! Как ви хрумна?
Всичко е една голяма лъжа - Напротив.
Аз да не съм вчерашен! Хайде, признай си.
Ще говоря само в присъствието на адвоката си.
Ще имате нужда от адвокат, и то добър!
Да не ни безпокоят. Това е скандал! Срам!
А да слухтите пред вратата много ли е хубаво?
Преминахте всякакви граници.
На всичко сте готови за висок тираж. Искате кръв! Лешояди!
Няма ли убийци, ще сте на опашката за безработни.
След вас, г-н комисар. Престъпленията са нашата професия.
Да тормозите обществото е професия?
Почакайте само да докажа, че статията е измислица,
такава сензация ще стане! Ще видите какъв шум ще се вдигне!
Хайде де, усмихнете се. Готови...
Благодаря. - Моля.
Четири колонки на първа страница!
Тиражът ще скочи още повече.
Господа, събрах ви, за да ви уведомя за решението си.
Дългият принудителен престой се оказа ползотворен.
Размишлявах на спокойствие и ето какво заключих.
Имаше експлозия, а няма експлозия без експлозив.
Фантомас взриви редакцията,
а Фантомас се познава с нашия приятел журналиста.
Логично. - Следете ми мисълта.
Ако го проследим, ще стигнем до...
До Фантомас, разбира се!
Скоро ще се срещнем, Фантомас.
Идиоти! Хубава шегичка!
Пипнахме те! Тръгвай с нас!
Пуснете ме, кретени! - В ареста ще те научим на обноски!
Тръгвай! - Всичко ще провалите!
Дрън-дрън! - Ще обясните на комисаря.
Аз съм комисар Жюв! - А аз съм френският президент!
В ареста бързо-бързо ще изтрезнееш! - Няма да ти навреди.
Всеки момент Фантомас ще дойде да те вземе...
Всеки момент Фантомас... - Оставете ме на мира!
Вихрете си фантазията в статиите.
Всеки момент Фантомас ще дойде да те вземе.
Да, това съм аз - Фантомас.
Никога не ще видиш истинското ми лице.
Никой няма да види лицето под тази маска.
Ти си позволи да напишеш за мен статия,
в която ме осмиваш.
Изкара ме чучело.
Пуснете го.
Седни.
Мислеше, че можеш да ми се подиграваш безнаказано.
Имам извинение.
Не вярвах, че съществувате.
Мислех, че съм бил убедителен.
В статия, която е пълна измислица,
си имал дързостта да ме обрисуваш като глупак.
Като опасен луд - озлобен, избухлив и тъжен!
Аз, който съм толкова ведър!
Убивам, разбира се, но винаги с усмивка.
Престъпления срещу човечеството... И какво от това?
Човечеството - тази блестяща трупа от марионетки!
Как бих могъл да се отегча!
Имате чувство за хумор.
Черен хумор - най-рядко срещаният.
Скрит зад безизразна маска... Простете.
Не си в позиция да ми се подиграваш.
Ти ме направи за смях пред света,
но пък доказа, че в наши дни
и най-великият е никой без медиите.
Ще публикуваш на първа страница нова статия за мен.
Ще признаеш лъжата си.
Не ме ли представиш в истинската ми светлина,
ще умреш в адски мъки.
Давам ти 48 часа до екзекуцията.
48 часа... Не е достатъчно - Това е последната ми дума.
А как ще се видим?
Бих предпочел следващия път да си уговорим среща.
В бъдеще болката ще ти бъде спестена,
при условие че ми се подчиняваш.
Занапред животът ти е в твоите ръце.
И не забравяй. че отсега нататък си моя собственост.
Скъпи, чуваш ли ме? Отвори!
Зле ли ти е, любов моя?
Отвори!
Така се притесних! Какво стана? - Успах се.
Като не се появи в редакцията, се разтревожих.
Цяла сутрин звънях по телефона. - Спях.
Защо се смееш? - Скъпа, да знаеш само...
Да знаеш какво сънувах!
Направо няма да повярваш...
Цяла нощ в ареста! Аз! Добре че журналистите не разбраха.
Ако не си бяхте забравили документите...
Колко сте досетлив!
Останали са ми в другото сако, глупако!
За всичко аз трябва да мисля!
Г-н комисар... - Какво?
Добре че не сте изяли боя!
Горкичкият, какъв кошмар! - Да, никак не беше любезен.
Не ти е лесно с това богато въображение.
Заболя ме! - Имаш огромна цицина.
Точно където ме цапардосаха.
А това какво е?
Не съм сънувал. Той е бил - Фантомас.
Кой е? - Фантомас.
Моля те, не отваряй.
Ще извикам полицията.
Виж, кабелът е прерязан.
Отворете! - Моля те, недей.
Отворете!
Дадохте ми срок 48 часа до екзекуцията.
Така значи! Тук е комисар Жюв! Отваряйте!
Веднага отворете!
Браво, г-н комисар. Подведохте ме. - Но вие мен - не.
Какво ви става? Да не сте полудели?
Мерете си приказките, драга
Арестувам ви.
Шегувате ли се? - Не, аз съм сериозен човек.
Фантомас ви е дал 48 часа до екзекуцията.
Каква екзекуция? Чия?
Трябва да ви... - Разигравате ни, Прикривате го, а?
Чуйте добре. Укривайки престъпник, се превръщате в негов съучастник...
Разберете... - Вече разбрах.
Какво е това? - Мога да ви обясня.
Не си правете труда, мога да чета. "Ф" като Фантомас.
Какво съвпадение! Всичко ще си кажеш. Водете го.
Това е възмутително! Вие сте... - Не утежнявайте положението.
Какъв вкусен домашен пастет!
Ще ядеш и ще пиеш, когато проговориш!
От 48 часа глад не се умира.
Пък е и здравословно.
Хайде де, говори!
Два дни ме питате едно и също. Казах ви каквото знам.
Не издържам повече, не издържам!
Бялото вино не е полезно за нервите.
Чашата преля! Сега ще видиш! Ще те науча аз теб!
Цялата статия е лъжа, нали? - Да.
Казваш го, след като всички я взеха за истина?
Истина е. - Кое? Че всички я взеха за истина?
Не, истина е, че е лъжа. - Лъжа, истина... Съвсем се обърках.
Защо Фантомас те отвлече, след като си излъгал?
Именно затова. - Лъжеш!
Лъжа след лъжа! - Твърдите, че лъжа,
когато казвам, че съм излъгал, или когато твърдя, че...
Млъкни най-сетне, млъкни! - Чуй ме...
Не смей да ми говориш на "ти"! Аз не си говоря на "ви"... Стига!
Човекът е уморен и не може да разсъждава логично.
Ще продължим разпита утре. Водете го в килията.
Да вися тук в такъв момент!
Ще напиша статия от твое име. Фантомас ще остане доволен.
Утре ще те освободят. Довиждане.
Ето го.
Фантомас е луд! Мегаломанията на този опасен тип...
Вестник "Утро", моля.
Към редакцията на "Утро", бързо!
Карайте след него. Тръгвайте.
Саботаж! - Това е работа на Фантомас.
Спри такси. - Ама тук няма.
Спри едно такси! Тръгвай! - Къде да го намеря?
Фантомас ще бъде доволен.
Какво става? Какво означава това?
Къде ме водите?
Ти седни.
А вие сте свободни.
Този път стигна твърде далеч.
Нека ви обясня. Не бях аз... - Замълчи!
Лейди Белтам.
Елате, скъпа приятелко.
Гостът ни току-що дойде.
За да те накажа,
ще те принудя да ми сътрудничиш в една необикновена мисия.
Каква? - Моят шедьовър.
Създавам съвършения човек, който ще ми се подчинява безусловно.
Нужен ми е само мозък.
Твоят ще свърши работа.
Поласкан съм...
Но, честно казано, можете да намерите и по-добър.
Скромен и интелигентен.
Сътрудничеството ни ще е ползотворно.
Опитите ми напредват бързо. - Не бързайте...
Би било жалко да провалите такъв експеримент.
Бъди спокоен. Начинанията ми винаги се увенчават с успех.
Лейди Белтам е верен мой приятел и поддръжник във всички мои дела.
Приятно ми е, ако позволите да отбележа.
Тя беше съпруга на лорд Белтам, своевременно изчезнал.
Лорд Белтам? Трупът в тайнствения куфар?
Същият.
Вие ли го... - Именно.
Несъмнено ще се разбирате чудесно.
Благодаря ви, скъпа приятелко.
Едва ли има по-омайна вдовица. Много е красива, нали?
Дяволска красота. - Да, идеалната жена.
Тя е изтъкана от недостатъци.
Лейди Белтам ще бъде твоята любезна домакиня.
Напускате ли ни вече? - Само за няколко дни.
Първо ще очерня името ти.
Онези, които обичаш, ще те възненавидят
и всички ще въздъхнат с облекчение при новината за смъртта ти.
Ще те превърна в кръвожадно чудовище
Как? - Извършвайки от твое име
и с твоето лице
грандиозни злодеяния.
Ще отнесеш тайната ми в гроба.
Мое изобретение ми позволява да пресъздам до съвършенство...
...човешката кожа.
Осъществих повечето злодеяния
с лицата на собствените си жертви.
Ето няколко мостри.
Приемах самоличността на тези хора, както сега ще приема твоята.
Всеки път пресъздавах отпечатъците им
върху ръкавици от същата материя.
Не се опитвай да избягаш.
Фотоелектрическите сензори ще осуетят опитите ти.
А опиташ ли се да приложиш сила,
при първия сигнал на лейди Белтам
хората ми ще се погрижат за теб.
Оттеглете се.
Можеш да наблюдаваш подвизите си по телевизията.
Довиждане.
Постоянно ще чуваш името си.
Комисар Жюв предизвиква Фантомас.
Ще дръзне ли чудовището да посегне на колекцията от диаманти?
Колегата ни е в неизвестност, несъмнено е отвлечен от Фантомас.
Моля гостите на соарето на парижката бижутерия
да заповядат на лятната тераса
за представянето на колекцията, започващо след броени минути.
Не стойте така, избутайте хората! Хайде, бързичко!
Идват.
Назад, ако обичате! Не слизайте на платното!
Отворете Не се приближавайте! - Отдръпнете се, моля!
Благодаря.
Годеникът ви ви търси по телефона - Моят годеник ли?
Нали вие сте фотографът на "Утро"? - Да. Божичко!
Пуснете ме! Какво правите?!
Знаете ли къде да занесете сандъка? Чудесно.
Насам.
Г-н комисар, аз съм главен секретар на Модната камара.
Скъпоценностите ви са в добри ръце.
Не се съмнявам.
Сложете го на бюрото.
Заповядайте, г-н комисар. - След вас.
Вратата!
Удивително!
Г-н директор, бижутата са тук. - Извинете ме.
Това са всички бижута, поверени ни от Модната камара.
Красота! Сигурно струват стотици милиони.
Няколко милиарда, г-н директор.
Браво! Каква клопка за Фантомас. ако дръзне да се появи!
Този път няма да ни се изплъзне.
Идеята ви е гениална. - Знам.
Готово ли е всичко? Тогава можем да започваме.
Дамите скоро ли ще са готови? - След няколко минути.
Не си правете труда.
Марш на място!
Не се бойте. Аз съм тук.
О, г-н комисар... И все пак...
Ваше превъзходителство. г-н президент, дами и господа...
За мен е голяма чест
да бъда организатор на това бляскаво събитие,
под патронажа на Модната камара на френските бижутери
и на информационния ежедневник вестник "Утро"!
Отваряйте си очите.
Най-елегантните парижки манекенки ще дефилират пред вас
с най-прекрасните бижута.
Вземи, сложи си гривната. Номер 5, моля.
А къде ми е колието? - Ето го.
Ти си най-припряна от всички. Готово, върви.
След секунди ще се насладите
на най-красивите жени, окичени с най-красивите бижута.
Кой е онзи с брадата? Там!
Линията им е изключителна...
Та както казвах, същински рай!
Дами и господа, дефилето ще започне всеки момент.
Моля да се настаните от двете страни на пътеката.
Благодаря.
Номер 18.
Номер 19 - колие от тюркоаз и брилянти.
Номер 20 - колие от рубини и брилянти.
Номер 21 - колие от брилянти и изумруди.
Връщам ви номер 7, дайте ми 12-и
Какво им е?
Какво ми е...
Номер 24 - колие от брилянти.
Фантомас.
Отворете!
Отваряйте!
Отворете! Какво става?
Ще разбия вратата=
Вие го направете! По-живо!
Крадец! Това е работа на Фантомас!
Ще ми платите! Вдигайте ги! Тревога!
Вдигнете тревога! - Защо?
Ето го!
Това е той! Той е! Фантомас!
Чакай!
Почакай само, ще те пипна! Ще те хвана жив!
Хоп, и готово!
Ще те хвана, Фантомас!
Ще те хвана!
В ръцете си ми! Ще си платиш...
...скъпо!
Спрете! Спрете!
Помогнете ми!
Ще те хвана, Фантомас! Ще те хвана!
Разследването ми доведе до поразително заключение.
Ето кой е престъпникът зад тайнствения Фантомас.
Да, този журналист е Фантомас и остава само да го арестуваме.
Несъмнено годеницата му е била негов съучастник,
защото тя също е изчезнала.
Следователно, понеже 2 и 2 прави 4, ние ще...
Успях да ги заблудя, нали?
Колкото до годеницата ти, бъди спокоен.
Тя е на сигурно място - в най-хубавата стая на замъка.
Искаш ли да я видиш?
Имаш вкус.
Скоро ще свикне с новата обстановка.
Прелестна е.
Оттук ще наблюдаваш идилията ни.
Ако добре съм разбрал,
говорите за идилия с годеницата ми. - Не е невъзможно.
А дали любовната ви авантюра ще е по вкуса на лейди Белтам?
Не смятам да я уведомявам.
Открих. че съм романтична душа.
Искам да ме обича заради... Теб самия. Няма да бързам.
Лъжете се. Елен никога няма...
Замесена ли е жена, не се заричай!
Погледни колко е щастлива.
Тя е под въздействието на моя еликсир на щастието.
След толкова студенина това нежно цветче ме очарова.
Това изключително създание ще бъде моята награда.
Остава само да се погрижа за приятеля ти комисаря.
Този глупак ме гневи все повече
Държа на всяка цена да му отмъстя.
Фантомас. Злодеянията на чудовището
Хвърляй!
Фантомас, та Фантомас!
Всички пишат само за него.
За първи път имаме свидетели - В ареста! Тоест на разпит.
Готово. - Какво разбрахте? Говори!
Сигурен ли сте, че на покрива видяхте журналиста?
Не съм сляп!
Простете, но... - Без извинения, говори!
Никой свидетел не посочва него. - Значи или те са луди, или аз.
Веднага изгответе портрет.
Всички свидетели - в залата! - Вече са там.
Вършете си другата работа.
Дами и господа, моля, седнете.
Ще направим портрет на злодея.
С ваша помощ ще се опитаме да пресъздадем лицето на Фантомас
такова, каквото сте го видели. Моля за пълното ви внимание.
Угасете осветлението. Започваме.
Първо очите. Разпознавате ли тези очи?
А устата? Позната ли ви е?
Такава ли беше косата му?
А носът такъв ли беше?
Моля за тишина. Започваме отначало.
Първо косата. - Косата.
Нищо общо! - Не беше ли такава?
Не, той беше с къса коса. - Дори малко плешив на темето.
Такава беше, няма съмнение.
Носът.
По-дълъг. - И много по-плътен
Устата.
Такава ли беше? - Не, с по-тънки устни
Да, злобни устни.
Очите.
Не, имаше поглед на садист. - Свиреп, хищнически.
Да, с изражение на изрод.
Достатъчно!
Тишина! Какво означава това?
Подигравате ли ми се? От лудницата ли ги докарахте?
Няма да оставя нещата така! Опразнете залата!
Приликата е удивителна!
Нещо ми призля, ще продължим утре.
Отивам да си легна.
Не мога да позная комисаря.
Държи се странно. Много странно.
Какво...
Престанете! Тишина!
Простак! - Има повреда, съжалявам.
Горе ръцете! И да не сте гъкнали!
Който мръдне, ще умре!
Никой да не излиза оттук Изчакайте полицията.
Какво пише? - "Фантомас"!
Така ли?
Виж ти!
Добре
Поредният удар на Фантомас. - Да извикаме комисар Жюв
Не отговаря ли?
Странно. Каза, че се прибира вкъщи.
Останете дежурен. Леон, с мен!
Нещо не е наред.
Да вървим
Вижте какво намерих. - Странно.
И става все по-странно.
Ще вляза през прозореца.
Откога стърчите там? Никак не е забавно, приятелю.
Да не сте сомнамбул?
Ще ви обясня. Голям смях.
Не и след поредния удар на Фантомас.
Не може да бъде!
Обърнете се да се облека!
Моля за тишина!
Сега ще разкажете какво точно се случи.
Ето го комисар Жюв.
Какво точно се случи? - Това е той!
Ще ядете, като проговорите. - Но, Мишел...
Без фамилиарничене!
По време на обира сте спали и не сте чули телефона.
Бях с тапи в ушите, сам видяхте.
Да, с тапи, как не се сетих! А пантофът ви?
Хвърлих го през прозореца! - Пантофите са тъкмо за това
Един тъпак ме събуди с колата! - Нея чухте, а телефона - не, а?
Вече ви обясних... - Я кажете...
Не се ли измъквате нощем, за да злосторничите?
Ах, ти, негоднико... - Внимавайте!
Посягате на служител на реда!
Снехме отпечатъци, както наредихте. - Чудесно.
Е, чии са?
Вашите.
Е, в науката не стават грешки, значи аз съм Фантомас.
Не ми беше хрумвало, но очевидно съм аз.
Аз съм Фантомас, представете си!
Скъпи, събуди се!
Къде сме?
Нямам представа. - Погледни!
Чия е тази кола?
Не знам. Какво е станало? - Явно си заспал на волана.
Ще ми се пръсне главата. - Но изглеждаш по-добре от вчера.
Беше странен. Радвам се, че пак сме заедно.
А аз как се озовах тук?
Отидох да снимам бижутата,
а после нямам никакви спомени. Като бяло петно ми е.
После бях с теб в хеликоптера... - С мен?!
Как изобщо ти хрумна? С теб човек не може да скучае.
Сетих се, били сме упоени. - Упоени?
После ще ти обясня за еликсира на щастието.
Какъв еликсир? Луд човек.
А това какво е? Подписано е "лейди Белтам".
Връщам ви свободата. Не опитвайте да разберете жените.
Имаме кола, да потегляме. Този път все води някъде.
Бързо!
За първи път женска ревност ми спасява живота.
Прибърза с изводите. Не познаваш добре жените.
Повредила е спирачките!
Не мога да намаля, повредила е и скоростите.
Пропаст!
Завой! Още един!
О, скъпи, толкова завои!
Внимавай! - Това и правя.
Да те видя на мое място...
Завой. - Нищо ново.
Още един!
Моля те, скъпи, внимавай!
Ще се блъснем! - Дръж се де!
Страх ме е! - Пречиш ми!
Скъпи, гади ми се! - Пусни ме!
Страх ме е! - Луда ли си, пусни ме!
Завой, още един... - Скъпа!
Сбогом! - Стой тук!
Не издържам повече.
Зле ми е.
О, скъпи... Скъпи, какво преживяхме!
Поне се измъкнахме. - Я какъв веселяк се извъдихте!
Ще ви призная нещо - през живота си не съм се смял така.
Тази лейди Белтам ви е помогнала, защото е ревнувала от годеницата ви.
Именно. - Но повреди колата, за да умрем.
Не ви липсва въображение.
Замълчете! Разказът ви е неправдоподобен,
защото аз лично арестувах Фантомас!
Арестували сте го? - И кой е той, ако не е тайна?
Комисар Жюв. - Така и предполагах.
А вие сте му съучастник. - Съучастник?!
Не се учудвай, скъпа, логично е.
Запишете самопризнанието.
Маските, отпечатъците... Как не се сетих!
А не беше трудно. - Я опитайте да обясните на ченге!
Елате.
Къде ни водите? - Изпълнявайте. И без въпроси.
Хайде, тръгвайте.
Къде ли ни водят? - Нямам представа.
Гилотината е отживелица. Приготвил съм ви нещо по-добро.
Потърпете още малко.
Два мозъка са по-ценни от един.
За какви мозъци говори? - Той ще ви обясни. Изненада.
Слизайте, прекачвате се.
Слизайте.
Качвайте се.
Поне кротки ли са? - Нямаме оплаквания.
Цял ден не сме ги чули.
Не може да бъде!
Фантомас е избягал! - Какво?!
Кой от двамата? - И двамата!
Не е възможно!
Да помислим... Да направим равносметка.
Но бързо, животът им е в опасност. - Не ми вадете душата.
Показанията на вързания надзирател, вашия разказ за маската,
визитката на Фантомас... Всичко съвпада.
Те са невинни. - Естествено!
Истинска катастрофа! Та аз арестувах комисаря...
Заловете истинския Фантомас!
Ами да, вие сте права. Още има надежда.
Незабавно блокирайте пътищата!
Ще го пипна този Фантомас! - Няма да стоя със скръстени ръце.
Сигурно е черната кола там, долу.
Откриха ни! Хеликоптерът!
Сега какво?
Спрете!
Открийте огън! Стреляйте! - Бързо, след тях!
Побързайте!
Следват ги полицаи на мотори! След тях!
Не се бойте, колата е бронирана. Стъклата и гумите са непробиваеми.
Аз съм много организиран човек.
Погрижи се.
Негодникът ме уцели. - Нека ти е за урок!
Насам! По-бързичко!
Аз съм комисар Жюв, бързо ме измъкнете.
Комисар Жюв Ама много бързо. Благодаря.
Хайде, бързичко.
А така, благодаря.
Много бързаме.
Ама защо... - Моторът!
Съжалявам. - На мотора, бързо на мотора!
Побързайте!
Пардон
Бързо! Бързо!
По-бързо де!
Вижте! Ето го там, долу!
Дръжте се здраво, г-н комисар!
Дръжте се здраво!
Ето го!
На мотор са! Следвайте ги!
Спрете!
Луди ли сте?!
Не предполагах, че ще... ох... продължа гонитбата на кон.
Откъде се минава?!
Ето го!
Чакайте ме, идвам!
Помощ! Спасете ме!
Дръжте се! - Помогнете ми!
Негодник!
Ами сега? - Ще го пипнем.
Скачайте!
Готово, госпожо. 40 франка.
Откраднаха ми колата! - Господинът не беше ли с вас?
Тази пък кола откъде се взе? - Хайде, качвайте се.
Откраднахте ли я? - Не се безпокойте.
Правилно сте постъпили. Настъпете газта!
Ето го, негодника! В локомотива е!
Бързо, бързо!
Релсите завиват наляво. Ами сега?
Караме си по пътя и ще видим. - Трябва ни път наляво.
Завийте наляво де! - Къде, през полето ли?
Потвърждавам предишната заповед.
Моторницата да чака по спешност в заливче 27.
Разбрано. Моторницата чака на посоченото място.
Някакъв човек тича към брега. Бързо, ще избяга.
Слязъл е към морето.
Изпуснахме го.
Хеликоптерът!
Погледнете!
Ето ги, долу на плажа!
Те ни махат! Трябва да се спуснем.
Видяха ни!
Какво да правя тук сама?
Това е той! Там, в моторницата! След него!
Ще го пипнем! - По-бързо!
В ръцете ни е.
Какво сте намислили? - Слизам.
Ускори!
Ето там е.
Почакайте малко...
Слизам, но за мен се спуснете по-нисичко.
По-ниско, още по-ниско. Така...
Не, още по-ниско.
Малко по-ниско!
Още съвсем мъничко.
Лекичко надолу...
В името на закона, отворете!
Отворете!
Ще те науча аз теб!
Скри се вътре.
Потапяне на 20 м. - Потапяне на 20 м.
Вътре е, няма къде да ми избяга.
Погледнете, потъва!
Влезе ми вода във... Помощ!
Бързо, спасете ме!
Водата се покачва!
Потъвам! Давя се! Ще се удавя!
Не мога да плувам, не мога...
Забравил съм. Навремето можех, но вече...
Отпратих хеликоптера и сега ще се удавим.
Тук ще си умрем. Потъвам, давя се...
Няма, погледнете натам!
Скъпи! - Давя се!
Скъпи, идвам!
Не се предавайте, г-н комисар!
Добре ли си, скъпи? Подай ми ръка!
Качвайте се! - След вас, г-н комисар
Не, първо вие, за да ме издърпате.
Качете се! - Подайте ръка!
Елате! - Не мога, не мога...
Не смятате ли, че ще ни е тесничко? - Скъпи...
Хайде, подайте ръка.
Внимателно.
Удобно ли ви е? - Знам ли...
Не, това не е краят!
Пак ще се срещнем, Фантомас! Повече няма да ми избягаш!
Ще си получиш заслуженото!