В древни времена над света властваха богове и чудовища.
Но моят син, полубогът Персей,
победи Кракена и спаси човечеството.
За храбростта му го наградих с власт, равна на моята.
Но Персей бе вироглав и избра друг път.
Реши да живее като човек.
Дори когато съдбата му отне жената, той не потърси помощ,
нито от мен, нито от другите богове.
Сега времето на боговете изтича.
Синът на Зевс не може да се крие от съдбата си завинаги.
Сега я издърпай. Ще повторим.
Хвърляй бързо другата. Аз ще вържа тази.
Добър улов, татко.
Къде намери това? - Сам го направих.
Самичък ли?
Искам да съм добър бог и да върша добри дела.
Няма добри богове. - Някои са добри.
Хелиос, животът не е само богове и титани.
Клеа, трябва да ти призная нещо.
Трябваше ми малко помощ и затова той пропусна уроците.
Представи се достойно. Нека се гордея с теб.
Знам, че си тук.
Понякога го посещавам в сънищата му.
На баща си прилича. Вироглаво момче.
Случайно ли минаваш?
Не.
Нуждая се от помощта ти, Персей.
Ти си великият бог Зевс. Не се нуждаеш от помощ.
Задава се бедствие.
Ще засегне всички ни. Богове и хора.
Хората спряха да ни се молят. - Има причини.
Но има и последици.
Без молитва, ние, боговете, губим силата си.
А когато силите ни напуснат, сътвореното от нас се разпада.
Стените на Тартар се рушат.
Демоните нахлуват на земята. Първите вече са тук.
Ако силите ни намалеят съвсем, ние, боговете, ще станем смъртни.
Ще загинем, а Кронос ще избяга.
Това ще означава хаос и краят на света.
Какво се очаква да направя? Това е работа на боговете.
Нуждаем се от всичките си деца.
Може би заедно ще успеем да се преборим.
Но ни трябват всичките ни сили, Персей.
Никога няма да изоставя сина си.
Познавам сърцето ти по-добре, отколкото ти самият.
Вярваш, че човешката ти половина те прави недостоен за нас.
Някой ден ще осъзнаеш, че човешкото в теб
те прави по-силен от бог, а не по-слаб.
Най-добре си върви.
Приятни сънища, Персей.
Никога няма да изоставя сина си.
Зевс...
Посейдон.
Братко...
Мина цяла вечност.
Така е.
Арес.
Сине мой...
Къде е брат ми Персей?
За риба ли? - Да.
Храбро и благородно решение.
Да вървим.
Тартар, великата тъмница на подземното царство.
Братко Хадес!
Дойдохме в царството ти, както се разбрахме.
Покажи се.
След толкова много години
синовете на Кронос отново се събраха.
Братя по оръжие... Хадес...
Ти си великият владетел на подземния свят.
Позволи ни да влезем и да ти помогнем да издигнеш отново стените на Тартар.
Възлюбеният ми брат, който ме прокуди тук за вечността,
за да пазя баща ни, сега търси помирение.
Да забравим миналото, братко, и да се обединим!
Да. Но при моите условия.
Посейдон!
Над теб!
Посейдон...
Започна се.
Хелиос?
Хелиос!
Хелиос? Хелиос!
Химера!
Хелиос!
Да сте виждали Хелиос?
Хелиос!
Назад!
Пазете се! Дъхът й е огнен!
Прикрийте се!
Хелиос, бягай с тях!
Отведете го! Ще те намеря! Бягай!
Бягай!
Татко! - Бягай!
Хелиос!
Татко, побързай! - Идвам, синко!
Хелиос, стой там!
Татко!
Хелиос!
Ето ме! Хайде, убий ме!
Какво чакаш? Изгори ме!
Седни.
Нещо ужасно се случва със света. Знаеш го, Персей, имаш инстинкт.
Ти си син на бог.
Синът се нуждае от баща. Дадох дума на Йо.
Знам, бях там и изродих сина ти.
Закле се на жена си, че синът ти няма да върти меч.
Че ще го отгледаш като прост рибар.
Благороден избор в мирни времена.
Но който има сила, носи отговорност.
Ти излекувай тялото ми. За душата аз имам грижата.
Къде отиваме?
Трябва да говоря с баща си.
Няма от какво да се боиш.
Това е Върхът на идолите.
Най-близкото до небесата място.
Тук хората идват да се молят на боговете.
Или поне идваха преди.
Зевс?
Татко...
Посейдон. Какво стана?
Хадес и Арес се съюзиха с Кронос срещу човечеството.
Всички богове изчезнаха.
Опасявам се от най-лошото. - Ела тук.
Държа те.
Къде е баща ми? - Плениха го.
Трябва да отидеш в подземното царство и да го освободиш.
Пленили са баща ми?
Ти си единствената надежда на този свят.
Или потъваме в забвение.
Какво мога да сторя? Аз съм само полубог.
Тогава намери друг полубог. Агенор.
Моят син...
При Андромеда е.
Кажи му да те отведе при Падналия.
Посейдон...
Вземи тризъбеца и го използвай.
Ако синът ми оцелее и докаже, че е достоен, предай го на него.
Собственият ми син ме предава.
Само когато ти отърва, си спомняш, че съм твой син.
Хадес... - Потиш се като човек, братко.
Остава и да зарониш сълзи. - Не си хаби думите.
Кронос ни очаква, татко.
Какво? - Нашият баща ни предложи сделка.
Ти си глупак!
Ако му помогнем да избяга от Тартар,
ще позволи на нас, малкото останали богове, да запазим безсмъртието си.
Не! - Нека говори.
Остави го. - Слабост ли долавям?
В подземното царство си, Арес. По-мъдро е да ми се подчиниш.
Забравяш как баща ни се опита да ни убие.
Не, всичко помня.
И какво иска от нас баща ни, в замяна на тъй ценното безсмъртие?
Последните ти божествени сили, за да се освободи.
О, Хадес...
В какво съм те превърнал?
Смееш се, сякаш имаш избор.
Но нямаш.
Дано имаш достатъчно от тези.
Дърпайте.
На теб ще ти е по-нужен.
Пегас...
Върви.
Харесва те.
За разлика от мен.
Обичам те. - Знам.
Тръгвай.
Изправи се. Да не ме изложиш.
Хайде, момче.
Още една химера! Стрелци!
Давайте!
Готови... Стреляй!
Химера! - Готови!
Запазете строя!
Пазете се!
Не стреляйте!
Казах, не стреляйте! - Царице Андромеда!
Изправи се!
Навремето кацаше много по-добре.
Поклон пред теб, Персей, убиец на Кракена!
Поклон, Персей!
Великият Персей...
Ако си дошъл за битката, закъсня.
Идвам при царица Андромеда.
На бойното поле командвам аз.
Искам да говоря с царицата. - И царицата иска да говори с теб.
Царице...
Ела.
Поклон, Персей.
Явно водиш свои битки, Персей.
Аз съм заета с моите. - Така е.
Няма да те задържам.
Много време мина.
Имам син. - Знам, бих искала да го видя.
А жена ми... - Знам.
Съжалявам.
Царице...
Заради бойците трябва да решим разногласията си преди залез.
Бях пределно ясна. Ще продължим битката срещу химерите.
Днес изгубихме 300 души само за 4 химери.
Обидихме боговете. Трябва да се молим.
На Арес ли ще се молите?
Както всички войници открай време.
А ако ти кажа, че сега Арес е ваш враг?
Бих се помирил с него.
Как се помиряваш с бога на войната?
Персей... Какъв е планът ти?
Има начин да сложим край, за да се върна у дома.
Това за какво е? - Правя весла за триремата си.
170 весла за трите редици, по едно на човек.
Това прилича на кирка.
Но е рулят на кораба ми. - Замълчи!
Утринна проверка, царице.
Винаги е интересна.
Царице! Толкова се радвам да те видя.
Това е Агенор, лъжец и крадец. - Знам, че между нас не се получи,
но моля те, преодолей го.
Обичала ли те е някоя жена толкова много,
че да те заключи като зайче?
Поиска ръката ми.
Когато му отказах, опита да задигне короната и скиптъра.
Мисля, че е заради прекрасните ми очи.
Всъщност, имаш очите на баща си.
Познаваш ли баща му?
Агенор е син на великия бог Посейдон.
Новото ти приятелче май не е с всичкия си.
Аз съм ти братовчед, Агенор.
Син на Зевс. Полубог, изоставен като теб.
Ако те праща баща ми, не искам да имам нищо общо с него.
Баща ти е мъртъв. - Боговете са безсмъртни.
Вече не. - Добре. Тогава ми направи услуга.
Само кажи. - Върви на оня свят.
Натам съм се запътил.
Трябват ми само указания.
Баща ти ми каза, че ще ми помогнеш да намеря Падналия.
Копнееш за океана, нали, Агенор? Като неутолима жажда е.
Тук за теб е същински ад.
Искам царска прошка.
Получаваш я.
Искам злато колкото тежа. - Получаваш го.
Няма да е много, както си изпосталял.
За какво друго си мечтаех, докато лежах в килията?
Не прекалявай.
Трябва ми кораб, най-бързият, който имаш.
Падналия живее отвъд океана. - Къде?
Качи ме на кораба и ще ти покажа.
Корабът ти те очаква. - Донесете ми късметлийското наметало.
Знаеш ли защо това наметало ми носи късмет?
Когато го наметнах за пръв път, ми поникна огромна брада.
Пратете вест на всички полкове в околността
да се съберат при Тиреновия проход.
Ако до два дни не се появя, ви остава само да се молите.
Царице...
Прегрупирайте се!
Не може да оставиш Гърция без царица.
Заповядваш ли ми?
Махнете синджира.
Покажи ми вече къде е Падналия. - Кой е Падналия?
Бог Хефест.
Кой е Хефест?
Хефест е богът, изковал тризъбеца на Посейдон,
вилата на Хадес и жезъла на Зевс Гръмовержеца.
Заедно тези три оръжия правят Копието на Триум,
с което боговете някога са победили Кронос.
Но Хефест живее на остров Кайл.
Който никой никога не е открил.
Защото Кайл не съществува, нали, Агенор?
Съществува и ще ви отведа дотам. Пусни ме и ми дай тризъбеца.
Ако го освободиш, ще скочи във водата и няма да го видиш повече.
Хефест може да ти помогне да спасиш баща си.
Не предавай рода ни.
И за миг не се усъмних в теб, Агенор.
Велики Кронос. Татко.
Доведохме ти Зевс, твоя син, както разпореди.
Зевс...
Остров Кайл.
Повече няма да го докосна.
Какво е това? - Не знам.
Който го е направил, не ни иска тук. - Нямаме избор.
Падналият бог живее възможно най-близо до небето.
Потокът тече надолу, значи височината е натам.
Какво стана? - Не мърдайте!
Нищо не виждам. - Да се помолим на бога на войната.
Воини! Знам, че е ваш обичай, но срещу каквото и да се изправим,
не отправяйте молитва към Арес.
Ако го направите, ще ни намери и ще ни избие до крак.
Съберете се. Бъдете нащрек.
Капан...
Агенор! - Да, видях го.
Най-важно е да не правиш нищо. - Това го владея до съвършенство.
В името на Зевс! - Казах ти да не правиш нищо!
Не правих!
Не, не, не!
Отрежи тежестта.
Да не си посмял!
Да, падането ще го убие.
Режи! Срежи тежестта!
Агенор! - Срежи тежестта!
Агенор!
Не мога да повярвам.
Долу!
Какво е? - Голямо е!
Андромеда, забави го!
Сега! - Стрелци!
Галенос, покрий го! - След мен!
Не!
На теб се моля, велики Арес...
Отиде ли си?
Ей, ти! Лоша идея...
Къде е братовчед ми?
Добре си висиш там. - Исках да му порадвам окото.
Защо го направи?
Посейдон...
Горкият Арес, вечно следваш заповеди.
Сам съм си господар. - Разбира се.
Може би само хората имат свободна воля.
Ето.
Болка! Така е при човеците.
Защо не ревеш? Плачи като любимия си син Персей!
Ако заплача, ще е за теб, Арес.
Арес... Стига.
Плачи за сина си! - Казах, достатъчно!
Целта ни е обща, Хадес.
Не проявявай слабост сега.
Твоята слабост е сляпата ти омраза към баща ти и брат ти.
Не знаеш кога да спреш битката.
Вече победи. Кронос изцежда силата на Зевс.
Хефест...
Зевс? Арес!
Хадес! Най-после! Знаех си, че ще дойдете.
Посейдон, виждам как блести тризъбецът ти.
Не са те.
Търсим Хефест, създателя на тези могъщи оръжия.
Да ги пусна ли?
Той каза: "Не".
Но той винаги така казва.
Винаги казва...
Не.
Да...
Ти си Персей, синът на Зевс.
Да. - "Пусни Кракена" и така нататък.
Да. - А ти кой си?
Агенор, син на Посейдон.
Агенор... Чувал ли си за Агенор?
Не е чувал за теб.
Може би приятелят ти ме познава под прякора
"Кормчията". - Кормчията?
Кормчията!
И това не е чувал. Спокойно, той каза, че има много безполезни полубогове.
"Безполезни"? Като еднооките ти приятели.
Циклопите ми помогнаха да изкова божествените оръжия.
Прояви малко уважение.
Кормчията?
Защото аз...
Посейдон - мъртъв, Зевс - пленен. Говорите ми безсмислици.
Нуждаем се от помощта ти, за да спасим Зевс, а той да спре Кронос.
Това ли е планът?
Чудесно. В такъв случай, да се подготвяме.
За какво? - За края на света.
Кронос ще разруши земята.
Ще ви пръсне по цялата Вселена.
Фантастично.
Ти изкова тези оръжия за боговете. Сигурно има начин да ни помогнеш.
Замълчи! Как бих могъл, щом вече нямам божествена сила?
На кого говори? - Не ми обръщай гръб!
Всемогъщият му баща ми отне силата,
когато подкрепих Хадес в малката семейна свада.
Знам, че беше грешка!
Хората забравят!
Отначало Хадес беше мъдрият,
справедливият и силният.
Баща ти се беше опиянил от властта си.
Дори се надявахме,
че Зевс ще дойде, ще види грешката си и ще ни върне...
Защо не? Стига да беше дошъл...
Жалко е, че мислиш, че да си човек не е достатъчно. Но ние, хората,
се надяваме, когато няма надежда.
И вярваме, когато да вярваш изглежда глупаво.
А понякога,
напук на всичко, побеждаваме.
Сега...
Кой от вас двамата командва тук?
Аз. - Тогава...
Ако бяхме богове, как би ни помогнал да освободим Зевс?
О, богове...
Напомняш ми за някого.
Афродита...
Моята жена...
Ела с мен.
Ако Зевс е пленен в подземното царство,
най-вероятно го държат в сърцето на Тартар.
Не след дълго жизнените му сили ще бъдат изцедени напълно.
Но как да стигнем до него? - Не можем.
По правило си прав, младежо.
Но когато проектирах това
добавих таен проход, наречете го - пряка пътека.
Ти си проектирал Тартар? - Тъй вярно.
И го построих.
Афродита,
не само ще те отведа в дълбините му,
но ще ти бъда и екскурзовод.
За да бъде абсолютно
непристъпна тъмницата на Тартар,
я построих отвън навътре.
Трябваше да си оставя пътечка.
Да изляза, като приключа делото си.
Този лабиринт е единственият път,
по който можете да слезете в ада и да стигнете сърцето на Тартар.
Къде е моят проклет, озъбен син Арес?
Нима Кронос ще го пощади наистина?
А ти?
Няма ли начин да сложим край?
Боя се, братко. Това ли искаш да чуеш?
Бог съм, но се страхувам. - И има защо.
Когато любимите ти смъртни умрат, поне душите им отиват другаде.
А когато бог умре, не е просто смърт. Това е празнота.
Нищо.
Забвение.
Забвение...
Персей...
Татко?
Наближавам. Дръж се.
Ако подредиш краищата правилно,
виждаш изображение на вътрешността.
Мога ли да кажа, че е шедьовър? - Върши работа понякога.
Ще дадеш ли да го подържа? - Не.
Ти си син на Посейдон.
Той ме научи да плавам по моретата. Както и да съблазнявам русалки,
което ми изглеждаше излишно, но се оказа полезно умение,
и то неведнъж. Най-важно е
да не заговориш нея, а приятелката й.
Кормчия, това е входът за лабиринта.
Има стотици врати, но те всички ще ви убият,
освен една.
Направил съм го така, че да обърква ума.
Защото умът е най-големият капан.
Трябва да овладеете страховете си,
за да не си попречите сами или един на друг,
ако искате да стигнете Тартар.
Ето я. Нашата врата.
Назад!
Кой от вас му се помоли?
Ти предаде баща ни.
Той предаде мен, като избра теб.
Каква си ми красавица!
Бързо! Скоро ще се затвори!
Не, не сега!
Велики бог Арес, имай милост. Аз ти се помолих. Винаги са ме учили...
Да се моля за враговете си. Молих се да намериш мир в сърцето...
Братя сме, но не сме равни.
Трябва да им дам още малко време.
И последно божествено дело.
Хайде, ела! Да видим кръвта...
Персей! - Хефест!
Персей, вратата се затваря! - Бързо!
Арес! Само толкова ли можеш, лицемерно псе!
Минете през вратата! Бързо!
О, Корина...
Каква глупачка е била, да му се помоли...
А той е страхливец, щом убива слабите.
Водил е много войни.
Векове наред избива невинните.
Друго не знае.
Не мога да го победя.
Говедо! Преди два дни бях в затворническа килия
и се опитвах да избягам, твърде недостойно за син на Посейдон.
Но днес съм тук и се опитвам да спася Вселената.
Скачай на борда.
Ваше величество, в лабиринт с милион възможности,
едва ли искате да чуете точно това...
Но последвайте ме.
Натам.
Или насам.
Не знам как ще преминем оттук без Хефест.
Персей...
Къде е синът ти?
Насам...
Натам.
Насам!
Андромеда...
Корина!
Трябва да се върнете назад.
Тук трябва да има коридор. Картата е объркана.
Андромеда...
Не сме сами.
Дай ми картата. - Не.
Могъщият убиец на Кракена. Защо не позира някъде за статуя?
Агенор, дай ми картата. - Картата е безполезна!
Насам!
Агенор!
Знам къде отиваме!
Насам!
Върнете се!
Назад!
Ставайте!
Андромеда!
Да!
Поеми тежестта!
Хайде, побързай!
Бягай!
Студено е тук, нали?
Ти не си истински. Хелиос?
Защо го правиш? Моля те, татко, не ме убивай!
Персей!
Какво стана?
Тартар...
Да вървим. - Хайде.
Кронос си възвърна силата.
Хадес... Много съжалявам.
За какво? - Че те прокудих.
Ще ми простиш ли? - Защо ми задаваш този въпрос?
Защото аз ти прощавам за това.
Пусни ме, Хадес.
Знам, че доброто е живо в теб.
Нямаш гордост, Хадес.
Не... Няма да ти позволя да го убиеш.
Братко...
Не можеш да спреш това.
Арес!
Хайде!
Вървете!
Татко... Татко!
Татко! Отвори очи!
Персей... Персей, сине мой...
Използвай силата вътре в теб.
Персей, побързай!
Арес! - Андромеда!
Хадес, ела с нас.
Не!
Хадес...
Оръжието... дай ми го!
Хвани ги.
Мантиус, впечатлена съм. Събрал си добра армия.
Подготвих царската шатра. - Достойна ли е за божество?
Велики Зевс...
Кронос ще ме преследва, Персей.
Не ми останаха сили да го спра.
Исках да ти оставя един по-сигурен свят. Но се провалих.
Трябваше да дойда с теб.
Аз... - Ти ме измъкна от Тартар.
Ти ме спаси.
Как успя?
Не спрях да мисля за сина си.
Използвай това. Бий се за сина си.
И помни.
Само Копието на Триум може да победи Кронос.
А ръката, която го държи, трябва да е твоята.
Два елемента от Копието на Триум са у нас.
Тризъбецът на Посейдон и вилата на Хадес.
Липсва ни само жезълът на Гръмовержеца.
Арес го носи на гърба си.
Да.
Арес...
Братко...
Отправям молитва към теб.
Да се срещнем при Храма на боговете.
Казваш, че не сме равни.
Ела да ми докажеш, че си прав.
Докажи на баща ни, че си прав.
Чувам те, брате.
Ще взема копието. Ти задръж Кронос.
Не ми изнасяй речи. - Нямах намерение.
Планът за битката ще е прост. Три линии на защита.
Хората на Агенор поемат окопите.
Намажете се целите или ще изгорите живи в огъня.
Всяко парче плат и кожа. Помагайте си.
Фалангите са втора линия, а пехотата - последна защита.
Аз лично ще поведа пехотата.
Нашата мисия е да задържим Кронос колкото можем повече,
за да имаме някакъв шанс.
Окопайте се! - Заемете позиции!
Подсигурете позициите си!
Кронос е наблизо.
Демоните!
Палете огъня!
Палете!
Дръжте се!
Стреляй!
Пусни!
Огън!
Братко...
Братко.
Моля те, не го наранявай. - Няма да нараня него.
Теб ще нараня.
Но исках той да гледа.
Искам да знаеш
какво е усещането, когато някой ти отнеме бащата.
Първа редица, атака! След мен!
Дръжте се!
Значи на това е готов един баща за сина си?
Братко...
Братко!
Аз...
...ти прощавам.
Изглеждаш с 10 000 години по-млад.
И така се чувствам.
Смъртта дебнеше да те погълне.
За последен път имам силата да я прогоня.
Двамата с теб бихме могли да направим малко зрелище.
Като в доброто старо време. - Ще довършим ли започнатото?
Нямаме оръжия. - Имахме сила и преди оръжията.
Когато бяхме млади богове. - Да.
Да се позабавляваме.
Хелиос, оръжията!
Дръжте позиция! - Не отстъпвайте!
Копието на Триум!
Хадес...
Зевс. - Първият удар е мой, братко.
Персей!
А сега заедно, братко!
Сега е моментът, момчето ми. Дадоха ни шанс.
Братко!
Хайде, стани!
Персей! Персей!
Иска да те види.
Преди да ни напусне.
Твоят син ти вдъхна сили.
Да.
Както и моят.
Хадес може да те излекува.
Вече ми даде последния ми шанс.
И ти го пожертва за него.
Вече няма да има жертвоприношения.
Няма да има богове.
Използвай силата си мъдро, Персей.
Благодаря ти, сине мой.
Силата ми е изчерпана.
Кой знае?
Може би без нея ще съм по-силен.
Знам, че е счупен, и без да ми кажеш.
Мога да ходя, но... Мама ми казваше,
че всеки заслужава своята минутка слава.
А аз вече съм известен, създал съм си име.
Чувала ли си? Кормчията.
Ако не греша,
ти си синът на Персей. - Аз съм Хелиос.
Това ли е синът ти Хелиос?
Какво чакаш? Върви! Хелиос!
Ела... да ти разкажа една история. Запознай се с чичо си, Кормчията.
Аз съм Агенор. - Хелиос.
Бях чел, че си велика издънка.
Да, наистина съм велик.
Това е моята сестра, Тигрицата.
Трябва да се подготвим за нова атака.
Ще укрепим Аргос на север с трети полк.
До два дни катапултите ще са готови. А на запад...
Татко... Нямам търпение да се върнем у дома.
Реших, че не е толкова зле да си скучен риболовец.
Знаеш, че не можем да се върнем у дома.
Вземи го.
Ти си Хелиос.
Син на Персей,
внук на Зевс.
Вземи го.
Тежък е.
Така е.
Прекалено ли е тежък за теб?
Не.
ГНЕВЪТ НА ТИТАНИТЕ
BDRipped by: Стелиан Николов a.k.a. Stelcho
Корекции: Стелиан Николов a.k.a. Stelcho