LIONSGATE
Един филм на Саймън Уест
UNACS TEAM
Лас Вегас, Невада. Миналият декември.
Диетично Пепси, моля.
Благодаря ви.
Извинявай. Беше като зоопарк при ролетката тази вечер.
Двама хаитяни се напиха, единият искаше да уринира върху мен...
Да се махаме оттук. - Дорис, сега пристигам.
Избрах това място, понеже е пусто. Досети ли се? Може да си чуем мислите.
Става въпрос за бъдещето ни.
Миличка, не искам да те притискам, но хората от "Цезар" ми предложиха
да си сложа моя ролетка в Атлантик. Това е голям напредък.
И утре е крайният срок да им кажа "да" или "не". Сега трябва да ми кажеш.
Ще дойдеш ли с мен?
Когато казваш: "ела с мен",
имаш предвид: "ела да живееш с мен, обичай ме, омъжи се за мен."
Да, и да имаме деца. Толкова ли е ужасно?
Стига, Осгуд. Била съм омъжена три пъти. Не ме бива в това.
Просто не си намерила... - Нека да танцуваме.
Само аз и ти, хайде. - Не искам да танцувам.
Разговаряме. Разбираш ли?
Да го направим, хайде.
Пардон! - Пусни ме!
Виж, приятелче, не искаш да ме видиш полудял.
Не ме интересува, вие двамцата, какви игри играете...
Докосваш я за втори път. Недей повече! - Няма да я пипам, докато не помоли.
Имам едно питане... Наред ли ще е всичко, ако пипна теб?
О, Осгуд. - Скъпа, погледни...
Дай ми това! - Мамка му, сигурен бях.
Дай ми го! - Трябва да дойдеш и да си го вземеш.
Мое си е и си го искам. Мамицата му, внимавай с него.
Хайде, да вървим. Махни ме оттук. - Скъпо е и е по поръчка.
Майната им на парите, Осгуд! - Осгуд?
Що за тъпо име - Осгуд. Иисусе! - Копеле.
Хайде. Да вървим, уплашена съм. - Кой идиот носи име - Осгуд?
Не трябва да се плашиш. - Не мога да ти помогна срещу този...
Мога да се справя с него. - Искаш ли си това?
- ... знам. - Вкъщи ли си я отглеждаш?
Проклятие!
Опитвам се да съм джентълмен, Дорис, но всеки има своята животинска страна.
Мислиш ме за нищожество? Понеже излязох.
Как можа да го кажеш? Аз бях тази, която те изведе.
Казах го, понеже мисля, че е истина.
Осгуд! - Не! Ела с мен в колата.
Върни се! Ела тук, колега.
Връщам ти хамстера обратно! Ози, Уози, Уози.
Осгуд! - Проклятие!
Достатъчно!
Виж, не го искам повече. Не знам, дали ще мога да го храня?
Осгуд, върни се!
Осгуд, моля те!
Отдръпни се. - Да се отдръпна, защо?
Да кажем предпазна мярка.
Нямам нужда от трикове,
за да се справя с малокалибрен педал като теб.
Имам нужда само от ръцете си.
Осгуд... - Ти да мълчиш!
Но аз... - Затвори си проклетата уста, Дорис.
Никой няма да си тръгва, докато не приключим,
и няма да свърши, докато ти не го кажеш.
Приключихме.
Помогни ми да стана, става ли?
Знаеш ли какво си, приятел? Страхливец! И дъхът ти смърди!
Не, не. Скапан съм. - Ти си моят малък герой.
Ж О К Е Р Ъ Т
Джейсън Стейтъм
Майкъл Ангарано
Майло Вентимиглиа
Доминик Гарсиа-Лоридо
Ан Хечи
София Вергара
Макс Касела
Джейсън Александър
Музика Дарио Марианели
Оператор Шели Джонсън
Продуцент Стивън Часман
Спешно отделение
По романа "Жега" на Уилям Голдман
Сценарий Уилям Голдман
Режисьор Саймън Уест
Пазете се, пазете се!
Дрю, какво е станало. - Намерих я отпред на паркинга.
В полусъзнание е. Отдръпнете се. - Може ли да ни кажете името си?
Ник... - Имате ли някакви алергии?
Кой ти стори това? Кой го направи?
Миличка, можеш ли да ми кажеш кой ти стори това?
Ник...
Ник.
Пинчъс "Пинки" Зайон - Адвокат
Ник Уайлд - Консултант по сигурността
Никога не съм смятал, че ще успееш да се включиш, а?
Това не са ли 5000 сутрини на Атиняните в Америка?
5000 шибани утрини. - Как оцеля?
Е, знаеш. - Ето.
Луда поща? - Така изглежда.
Не мога да го направя, Пинки. Прочети ми я.
Добре.
Нека игрите започнат. Какво ще кажеш за...
"Г-н Уайлд, как мога да стана наемник като вас?
Ако някой хипотетично се интересува от създаването на малка експлозия,
как хипотетично ще прави търсенията, без да има следи в мрежата? Мерси.
П.С. Това е изследване за хипотетичен сценарий."
Хипотетично не бих отговорил на този тип.
Много добър съвет, Пинки.
Добро утро.
Пинчъс Зайон, адвокат.
Как мога да ви помогна? - Сайръс Киник, търся Ник Уайлд.
Той е точно зад вас. Ник? Това е Сайръс Киник.
Благодаря ви. Здравейте, г-н Уайлд.
Смятам да отскоча до казиното тази вечер.
Ще ми се да ти помогна, приятелче. 21 навършени, иначе губят лиценза си.
На 23 съм, но това, че съм младолик, е причината да искам бодигард.
Може ли да бъда откровен?
Седни.
Разгледах онлайн "гид" на Вегас, но вас ви няма там. Това ме притесни.
Вижте, аз съм порядъчен комарджия.
Не искам да звуча надменно, но безопасността значи много за мен.
Видях всеки синоним на безопасност, но никъде не намерих Ник Уайлд.
Трябваше да проверите между "Параклиси" и "Училища за чар".
Не искам да съм надменен, г-н Киник, но аз съм единствената лична охрана
в цяла Невада. - Вижте, объркан съм.
Препоръча ви бивш ваш клиент. Беше мой съсед в Бостън.
Аз просто приех съвета му, но се опасявам, че се е пошегувал.
Може ли да ми разкажете за себе си? - Тоест искате моите квалификации?
В общи линии. - В общи линии.
Значи, бил съм пребиван, взривяван, лъган, увъртян в лайна и прострелван.
Изненадва ме само това, което могат да си причинят хората един на друг.
Лицензиран пилот съм, учил съм карате в Токио. Изнасял съм доклад в Йейл.
Мога да запомня заглавните страници на "Ню Йорк Таймс" за пет минути
и да ви ги повторя след пет седмици.
Бил съм три поредни години шампион в "Златните ръкавици".
Говоря четири езика и що-годе се оправям с още пет...
Иисусе! - Не ме прекъсвай, има още.
Още? - Да. Много лъжа.
Отседнал съм в "Цезар", г-н Уайлд. Да се видим в 19:00 часа?
19:00 часа, г-н Киник.
Проработи, Ники!
Мамка му, проработи! Наистина проработи.
Как може да си такова копеле, Ос?
Каза, че съм страхливец и дъхът ми е лош.
Това не беше обида. - Баш си беше!
Бях влязъл в ролята, човече. Занасях се. Много си чувствителен.
А и не каза, че ще ми свалиш шибаната перука. За какво бе това, човече?
Тя те харесва без нея. - Жените харесват честността.
Кой да знае? Думи от помъдрелите. Добре, свежи от банката...
Хиляда долара. - Не са правилната сума.
Да не би да ме наричаш "мошеник"? Защото аз не съм!
Никой не е казва, че си. - Забрави бонуса, Ники!
Казах си: "Не издържи ли напрежението, причинено от мен. Приключвам.
Но ако тя види моето истинско "аз", това може да я накара да се влюби."
Тогава има бонус 500 долара. Това прави 1000 долара.
Това ли се случи? Тя видя истинското ти "аз"?
Тя е влюбена в мен, човече.
Любов.
Ще взема само 500 долара, Ос.
Този ден става все по-добър.
Обичам те, човече. Имам предвид, че те обичам.
Да! Ще ти пиша от Атлантик.
Това е мястото, където всички отиваме. Какво става, Ник?
Всичко е супер, Рокс.
Сложих Казанова на маса "две", както ме помоли.
Бас, че си му дала стая със счупен кенеф.
О, да, това ми хареса.
Не нося пръстен. Нямаше да разбереш.
С нея съм по сметка и заради 4-те деца, така оцелявам,
освен когато съдбата, чрез неработеща тоалетна,
не ме сблъска със специален екземпляр като теб.
Какво пропуснах. - Специален екземпляр.
Мамка му! - Той ще попита за спомените.
Добре, но няма да легне с него. - Ще го направи, просто не осъзнава,
че ще стане в следващите 5 минути.
Мога да взема ключ за апартамент от 1‘000 на вечер.
Затова, Мари, моля те. Остави ме със спомена.
Дай ми нещо хубаво, което да си спомням.
Добре. - Добре. Благодаря ти. Хайде.
Кучи син! Как успява винаги да намаже?
Как става това? - Той не иска толкова много.
Не ми се е случвало досега, а на теб? - Разбира се.
Никога не спя два пъти на едно място.
Много пътни разходи. - На мен ли го казваш?
Трябват ми $500,000, за да си откупя 5 години.
Не ми достигат само $499,500.
Късметът сам ще те намери. - Знам.
Когато го направи, ще сграбча копелето за врата.
Да.
Ник? Холи се обади току-що.
Каза, че ако не си свършил със сока от грейпфрут, да не го похабяваш.
Отворено е.
Искаш ли кафе? - Не.
Току-що е сварено.
100% Колумбийско. Точно на масата е.
Холи, ако ще се криеш, защо просто не говорихме по телефона?
Просто мислех, че не искаш да ме видиш така.
Здрасти, Ник.
Знаеш ли, че не спрях да питам за теб в спешното?
Лекарят каза, че съм повтаряла "Ник" постоянно.
Те са помислили, че ти си този, който...
Кой го направи?
Не знам.
Затова ти се обадих.
Имах среща снощи.
Когато си тръгнах, взех асансьора,
вратите се отвориха и тръгна нагоре.
Имаше трима мъже вътре.
Младият беше шефът. Говореше високо като боец.
Двете големи момчета бяха неговите лакеи.
И боеца каза: "Хайде на партито."
Казах му, че съм уморена, а той отвърна:
"Аз съм прекалено красив, за да ми отказваш."
И той ме дръпна вътре и...
Влязохме в апартамента му и попитах: "Къде е партито?"
Той отговори: "Ти си."
Прати големите момчета в другата стая.
Тогава каза: "Ти не си ли една щастлива кучка?"
"Ти си единствената, която ще успее да го пипне тази вечер."
Погледна се долу и каза:
"Завистта на цялото човечество."
Е, той направи, каквото направи.
И големите момчета ме подредиха добре при служебното стълбище.
А някакви хора от хотела ме захвърлиха пред спешното.
Не беше ли таксата ти 100$ за първия час?
Днес ми е ден да връщам пари.
За какво искаш да ми платиш?
Искам да съдя задника, Ники. - Трябва да си наемеш адвокат, Холи.
Аз не съм адвокат. - Аз дори не знам името му
или в коя стая беше, или каквото и да е за него.
Тогава наеми детектив, Холи. Аз не съм.
Не познавам никакви детективи, Ник. Познавам теб, а ти познаваш всички.
Как може да ми отказваш?
Понеже предполагам, че тримата джентълмени, за които ми говориш,
не са мениджъри в IBM. В кой хотел беше?
"Голдън Нъгет".
Става все по-добро. - Много хора го харесват.
Вярно е, както и, че учениците на всяка гимназия знаят,
че няма такова нещо като организирана престъпност в Америка.
Във всяко начално училище знаят, че ако идва организирана престъпност,
последният град, в който ще се появят, е Вегас.
Във всяка детска градина, учениците знаят, че ако мафията се появи в града,
последният хотел, който биха опетнили, ще е "Голден Нъгет".
Мамка му, Холи, дори танцьорките им не късат от телефонния им указател.
Помниш ли, че ти казах да не ходиш там?
Знаеш ли какво? Винаги си била способна да ме вбесиш, Холи.
Ще тръгвам.
Но искам да сме наясно.
Холи, когато дойдох в този град, ти бе хлапето живеещо отсреща.
На първата година самият Бейби ме покани в неговата организация.
Аз казах "не".
Ако някой бъде окървавен, искам да е по мои причини, не по нечии други.
Бейби прие това. Оттогава аз стоя настрана от тях,
както и те от мен.
Не познавам никой, който да работи в "Голден Нъгет".
Нямам нито един контакт там.
Кълна се в Бога!
Здравей, Милисент.
Не мисля, че им хареса да имаме посетители.
Виж, интересувам се от един тип, прилича на боец.
Предполагам е наел апартамент някъде по високите етажи,
движи с двама големи бодигардове. - Още ли живееш в "Голия град"?
Знаеш ли "Голямото татенце"? - Разбира се.
Свършвам в четири. Ела там в 16:15 часа.
Ако не съм там, значи не съм открила нищо.
Ако съм там, ще говорим.
Здравей, Ник. - Здравей, Милисент.
Много лошо, че имаш тази британска кръв в теб.
Ако беше черен, щях да се обзаложа, че си добър и бърз.
Направо ще ме накараш да си повярвам.
Да не си помислиш, че това е расизъм или нещо,
но никога не съм смятала, че вие "хора" сте чисти.
Говориш с прислужница, забрави ли?
Мога да ти кажа кога някое Англе е било в стаята, просто така.
Защо да си мисля, че това е расистко или нещо?
Радвам се, че не го правиш.
Сега, този боец... Името му е Дани ДеМарко.
Апартамент 3506.
Той е от стара италианска фамилия от източната част.
Той е единствен син и наследник, и татко му го обича.
Ето защо никъде не ходи без двете си големи "майчици".
Колко големи са те? - Доста по-големи от теб.
Някога направи нещо за мен. Ще съм ти длъжница цял живот.
Сега молбата ми е да направиш нещо за мен.
Не се ебавай с тези момчета.
Туршийка.
Една дама от обслужващия персонал. Току-що се срещнах с нея.
Тя се разтършува, Холи. Не можа да открие нищо.
Ник. Престани да лъжеш.
Знаеш ли какво направи, когато свърши?
Насочи пистолет срещу мен.
Той каза: "Имаш само един шанс да оцелееш."
"Кажи ми, че ме обичаш и ако ти повярвам, ще те пусна да си вървиш."
Казах: "О, Боже, обичам те!"
"Обичам те толкова много, наистина е така."
Тогава каза: "Не можеш да ме излъжеш."
Тогава той дръпна спусъка.
И аз изпищях. И чух щракване.
Някакви шибани игрички срещу друго човешко същество, нали Ники?
Искам да го съдя,
а ти знаеш кой е и просто ще го оставиш да се измъкне.
Просто знай, че съм се опитал, Холи. - Разбира се, лъжец такъв.
Искам просто да знаеш едно нещо.
През цялото време, когато ти казвах, че ме е грижа за теб...
Да, знам. Лъгала си ме. - Грешиш. Обичах те.
Всичко хубаво, което някога съм ти казвала, е истина.
И когато удари дъното, кой ти подаде ръка?
Само аз. - Холи...
Хей!
Извинявай, направих погрешен завой там.
Готов съм да видя забележителностите. - Последвайте ме, г-н Киник.
Не знаех, че тези места са толкова големи.
Да, понякога шумът притеснява хората. - Нямам против шума.
"Златната порта" е по-малко казино. На един хвърлей разстояние.
Определено отиваме.
Тук не е така хубаво, както на другите места.
Туристически капани.
Как попадна на тази професия? Специални сили, прав ли съм?
Заигравал си се с командосите?
Какъв беше? СВМЕ? СРП? СВВС?
Просто "С". - Просто "С".
"С" за "специални"? - "С" за "спри да плямпаш".
Няма да го обсъждам с теб. Нещата са под контрол. Само това те интересува.
И "заигравал си се с командосите", не е предпочитан военен термин.
Винаги ли си толкова докачлив?
Здравейте! Извинете! Може ли една вода "Фиджи"?
Можеш да събориш бутилките и не се търкалят.
Ники? - Двойна водка.
В квадратна чаша, че да не се търкаля.
Ще намеря масата със заровете. - 100 доларовите маси са там.
Да, но мога да направя повече залози на 10 доларовите маси.
Звучи като печеливша система. Ще ти пазя гърба.
Искам да заложа 10 долара на хвърлящия, моля.
Здравей, Ник. Виждала съм те и по-щастлив.
В голяма грешка си, Касандра. Това е върхът в кариерата ми.
Защитавам пиещия вода. - Точно така!
Голям залог от 10 долара за едно хвърляне.
Това, което виждаш на лицето ми, е екстаз.
Смяната ми започва.
Жълто 11, това е. Жълто 11 печели сега.
Победителят е загрял.
...а ти знаеш кой е и просто ще го оставиш да се измъкне.
Приключихме, нали? - Мислех да играя с часове.
Нямам часове. И си в безопасност в казиното, Киник.
Никой няма да те ограби тук, а отвън се хващат таксита.
Хвани едно и ще си обратно в "Цезар" за половин минута. В безопасност.
Довиждане, Киник.
Името му е Дани ДеМарко. Отседнал е в "Голден Нъгет".
Апартамент 3506. Лека нощ, Холи. - Чакай.
Какво? - Нека поне го запиша.
Тогава го запиши.
Знаеш ли как се пише? - Не.
Какво каза? - Това казах.
Успех със съдебния ти процес. - Защо си толкова ядосан?
Лъжкиня! - Не съм.
Никога не си мислила да съдиш кучия син.
Ще видиш.
Няма да ти помагам повече. Не помагам на лъжкини.
Не ме наричай така. - Не го прави тогава.
Ще ми помогнеш ли? - Как мога да ти помогна?
Знаеш как. - Да, да ме свитнат.
Има само трима. - Трима с оръжие.
Трябва да отидеш там и да ги отслабиш, за да имам шанс.
Искам да го гепя за топките.
А ако ме убият?
Ще бъда нещастна с дни.
Искам да му е много зле, за това, което ми стори.
Искам си отмъщението, Ники.
Тук съм, за да се видя с г-н ДеМарко. - Относно?
Лично е. - Зает е.
Не мисля, че Бейби ще остане доволен да го зарежете с мен отвън.
Не ми пука.
Кой беше. - Някакъв тип.
Каза, че е приятел на Бейби.
Мамка му!
Значи си приятел на Бейби?
За какво става въпрос? - За момиче.
Вие двете, излизайте!
Майтапиш ли се с мен?
Претърси ли го? - Да.
Проверихте ли шапката?
Съжалявам, Дядо Коледа, не може да не съм предпазлив.
Трябва да пийнем с всеки приятел на Бейби.
Радвам се, че ме приехте, г-н ДеМарко.
Дани, наричай ме Дани.
Как да те наричам? - Ник.
Казаха ми, че става въпрос за момиче.
Къде е? - В шейната ми, на покрива.
Хубава ли е?
Беше. - Я пак?
Снощи към моя приятелка беше показано неуважение и си помислих,
че можете да оправите нещата.
О, това.
Ник, не беше неуважение.
Беше игра.
Имахме си малко парти.
Случилото се след това не е било хубаво.
Трябваше да я зашият в Спешното.
Възможно ли е да говори за нас? - Не, не е за нас.
Лъжат, Ник.
Знам, че това е поредната игричка, която играеш, но този път ще е с мен.
Не може да уважаваш курва, а точно такава е твоята приятелка.
Не, тя е... - Най-добре не ме прекъсвай.
Да, господине. - Тя е курва, а ти си й сводник.
Изглеждаш ми като евтин сводник, прав ли съм?
Не, легитимен съм, г-н ДеМарко. Вижте.
Кредитни карти, шофьорска книжка. Всичко е мое.
Е, Ник, добре по дяволите...
Може би имаш право.
50'000 ще покрият ли твоето неуважение, Ник?
Много сте щедър. - А ти си много глупав.
Но дори и глупав, знаеш какво е това и къде е било.
Нека си тръгна. - Ще си тръгнеш, Ник.
Въпросът е в какъв вид ще бъдеш, когато го направиш.
Не ти ли казах нещо за прекъсването, тъпако?
Да, господине. - Помниш ли какво?
Най-добре да не ви прекъсвам. - Правилно.
Ако съм благ за теб, Ник, ако те пусна да излезеш оттук,
искам хората ми да знаят колко съм благ.
Така че бъди честен, Ник.
Кажи ми добрите ми качества и ако ти повярвам, си свободен.
Вие сте страхотен човек, г-н ДеМарко.
Екстра пич, най-добрият сте.
Над всички сте.
Досега се провали, Ник, но ще ти дам още един шанс.
Така че давай, говори за мен.
За какво си мислиш, мамичката ти?
Корсика.
Но изчезна. - Тиел, Кинлау,
махнете този тъпак от очите ми.
Защо не му покажете колко благ съм всъщност?
Да вървим.
Спрете го!
Това е той. - По-добре да е
или ще ни сцепи задниците в съда.
Добре си ги отслабил.
Помниш ли ме?
Разбира се, ти си купонджийката,
с която играхме онези хубави игрички. - Правилно.
Толкова се забавлявах, че не мога да понеса, че партито свърши.
Исках да продължи вечно.
Какво ще прави тя?
"Завистта на цялото човечество." - Да.
Знаеш ли кой съм аз? - Разбира се.
Организаторът на партита. - Какво ще прави тя?
За какво става въпрос? За пари? Това ли е?
Сигурно. Знаете ли какво? Просто вземете петдесетачката.
Вземете ги, за Бога! - Какви пари?
50'000. В чекмеджето на бюрото.
Да, точно така.
Да, виждате ли? - Не става въпрос за пари.
А за любов. - Така ли?
Не съм направил нищо. Бяха Тиел и Кинлау.
Те бяха. Защо не кажеш на момичето ти да махне тези неща?
Надявам се да съм ги наострила достатъчно.
Да видим. - Чакай!
Мисля, че са достатъчно остри.
Виж, това е едно малко срязване по "завистта на човечеството".
Остави ме на мира, моля те!
Имаш грешна представа, наистина съм добър човек.
Значи не си ми ядосан? - Не!
Добре, и аз не съм ти ядосана.
Ще ти дам същото помилване, което ти ми даде.
Кажи, че ме обичаш и ако повярвам, ще си го задържиш.
Но ако не повярвам, значи си лошо момче,
а лошите трябва да бъдат наказани.
Така че "завистта на човечеството" ще изчезне с мен.
Обичам те.
Какво каза? - Обичам те.
Не мисля, че прозвуча много искрено. Нали?
Това е твоето шоу. - Не го прави, недей!
Последна възможност. - Обичам те, по дяволите!
Просто... обичам те!
Моля те, недей! Виж, направих малка грешка.
Всеки може леко да сгреши, ясно? Просто недей.
Не, моля те, недей! Съжалявам.
Недей!
Да бях си донесла камерата. - Добре, добре.
Трябва да напуснеш града, Холи. Ще дойдат и за мен.
Ще спечеля достатъчно пари да се измъкнем оттук.
Да, знам. Прекарах последните часове в опаковане,
защото тръгвам за... - Не ми казвай.
Ако не знам, не мога да кажа на никого.
Сигурен ли си, че ще те последват? - Знаеш, че да.
Би могъл да ги убиеш. - Опитвам да не го правя.
Не, задръж ги всичките. Единствено ти пое риска.
Добре, искам половината.
Аз съм тази, която отнесе боя.
Изглеждаш около милион пъти по-добре от преди.
Моя приятелка напусна града. Организирахме й изпращане.
Звучи мило. - До колко е смяната ти?
11:50. Десет минути.
Какво пък, ще остана в компанията ти. Довършвам всеки тази вечер, Ник.
Веднъж направи нещо за мен. Повярвай на това и заложи малко.
Сменям 100.
Тъй като 5 долара е минимумът, как е, ако заложа 5 долара?
Надхвърли.
Цяла вечер е така.
Блекджек. Губя повече приятели така.
Какво има?
Кас, имам 19 точки.
Ти имаш показани 10, освен ако не знам нещо.
Долната ти карта е друг "оньор", с която прави 20,
така че моите 19 губят.
Карта при 19 ли искаш, Ник? - Ще ти кажа защо.
Защото в момента имам огромен товар на плещите си.
Ще атакувам безмилостно, Кас,
защото късметът на всички хора по казината е с мен.
Да, искам да ми дадеш карта.
И искам двойка. Така прави 21.
Значи печеля.
Двойката ми, ако обичаш, Кас.
Господи!
Искам жетон за 1000 долара, Кас.
По един или друг начин това е последната ми нощ във Вегас.
Смяна на 1'000.
Пази се, Ники!
Ще играете ли? - Не. Имаш подъл поглед.
Нагоре или надолу?
Късметът беше на моя страна, тогава смениха крупиетата.
Задник!
Не ти, аз.
Откъде знам, че си е отишъл?
Блекджек.
Дайте ми кутия за жетоните, моля.
Мога ли да повиша лимита? - Не.
Тогава ще играя на цялата маса.
Не, не съм алчен.
И ти трябва да печелиш от време на време.
Блекджек. - Какво е това, по дяволите?
Отплата за 5000 сутрини.
И внимавай какво казваш пред дама. Благодаря, мила.
Боже, какво нещо е, когато се обади късметът.
Добре.
Да!
Дяволски кучи син.
Добре.
Ако спечеля,
ще съм 500 отгоре
и това ще е последният път, когато чувате за мен.
Да! Какво, по дяволите! Да!
500'000 и... още 6'000.
Не е кръгло число, но никога не съм бил дребнав.
"Фиджи?" - Водка.
Скоч с лед и лимон? - Да го видим.
Двойни, ако обичаш, Вероника. - Благодаря, Вероника.
Как те наричат приятелите ти? - Сайръс е доста смотано име.
Винаги съм искал да ми казват Айс или Дюк,
но Сайръс е като непреодолим избор.
Защо не си по-развълнуван?
Никога не съм удрял над половин милион.
Не знам защо не съм по-развълнуван.
Може би защото никога не съм си мислил, че ще се случи.
Има ли смисъл в това? - Малко.
Нещо друго? - Това е всичко, благодаря.
Вземи си почивка. Върви да видиш майка си.
Много ти благодаря, Ник.
Наздраве! - Наздраве!
Напускаш града? - Мисли по-мащабно.
Щат, страна, континент.
Пет волни години, Дък. Винаги съм си мечтал за това.
100'000 долара. Измислил съм ги до цент.
Предполагам, че Вегас не ти харесва много.
Не трябва да ти харесва.
Той е като пълзящ вирус, който хората хващат понякога.
Сладки сънища. Сутринта заминавам за Корсика.
Искам да плавам в средиземноморието, преди да умра.
Ще те придружа навън. - Много мило, Дюк.
По дяволите!
Какво стана? - Това бяха конски фъшкии.
Просто мечта на губещ.
Не те разбирам. - Не от това имам нужда.
Пет години, само за да съм добре на първо време.
След това осъзнах, че всеки ден
само ще ме приближава до завръщането тук.
Никога не съм гонил логиката, защото не вярвах, че ще стигна дотук.
Половин милион.
Половин милион е нищо.
Сега знам какво наистина ми трябва.
Какво? - Шибани пари.
Достатъчно, че никога да не се върна тук.
Свобода. Това са шибаните пари.
Без лимит. - Трябва първо да попитам.
Нека проверя.
Той мисли, че ще загубя.
Имаш го. - Задник.
500 хиляди долара. Преброй ги.
500 хиляди в чипове. - Издадени.
525 хиляди.
На това приятелче му е ужасно тежко. Залагам всичко, Кас.
Точно както започнахме, Кас.
Знам, че имаш още един оньор отдолу.
Карта.
Четворка, ако нямаш нищо против.
Трябваше да пасуваш, Ники. Щеше да спечелиш.
Влязох с 25 хиляди и ги загубих.
Голяма работа.
Беше ти в ръцете!
Беше точно пред теб! Беше ти в ръцете!
Всичко беше там! На шибаната маса!
Беше ти в ръцете! На шибаната маса!
Беше ти в ръцете!
Искаш ли си сока от грейпфрут?
Как се озовах тук?
След като припадна, персоналът ми помогна да те донесем.
Благодаря.
Бях сигурен, че ще си жаден.
Виж, Дюк, ти си страхотен младеж и аз го оценявам,
но мисля, че искаш да ми кажеш нещо и сега е моментът да го направиш.
И няма да се засмееш? - Не и днес.
Добре. Излъгах, че моят приятел те е препоръчал.
Не беше нужно да питам уменията ти. Знаех всичко за теб, бях те проучил.
Знаех за сока от грейпфрут, нали? И голямата водка.
И знам защо винаги сядаш на същото място в "Силвър Спун Каунтър".
Трябва да ми помогнеш, а стигнах твърде далеч за отрицателен отговор.
Преди време в Бостън видях един стар човек на улицата.
Той имаше знак на гърба си, на който пишеше: "Моля ви, не ме удряйте".
Първата ми мисъл беше: "Колко тъжно".
Но след това... Вбесих се ужасно много,
защото осъзнах, че това ще бъда аз, когато остарея.
Просто един изкуфял старец, който се страхува от света.
И тогава дойдох при теб.
Искам да ме научиш.
Да те науча на какво? - Каквото и да е. Всичко.
Искам да убиеш страха, който живее в мен всеки ден.
Ти искаш да плаваш в Средиземно море, а аз да бъда смел, преди да умра.
Слушай, хлапе...
Спечелих 70 мил долара, преди да навърша 19.
Не ме наричай хлапе.
Иисусе! Как? - Не беше нищо особено.
Измислих нов код за компютърен софтуер.
Да бъда умен е единствената защита, която някога съм имал,
но това вече не е достатъчно. Трябва да ми помогнеш.
Знаеш ли колко откачено е това? Още нямаш 30, животът е пред теб.
Аз съм почти на 40, разорен.
Ще ти платя. Ще те направя богат. - Бил съм богат. Снощи, за последно.
Да, с това също мога да ти помогна.
С какво ще ми помогнеш?
Сериозно ли?
Харесвам Блекджек, повече отколкото трябва.
Това е всичко. - Защо мислиш, че стоиш тук?
Толкова много го мразиш и не трябва да оставаш тук.
Само тук се чувстваш значим. Толкова е очевидно.
Ако всичко е толкова очевидно, защо грешиш толкова много?
Не си отивай! Можем да си помогнем взаимно!
Знаеш ли, ти си точно като онези откачалки, които ми пишат.
Искаш приключения? Чудесно! Аз заслужих миналото си, Сайръс!
Отиди да заслужиш своето собствено!
Това е от мен, Ник. Мисля, че имаш нужда.
Ник Уайлд, как я караш? Трябва да дойдеш с нас. Г-н ДеМарко те чака.
Никълъс. - Бейби.
Вчера си загубил 500 хил долара в "Портата". Клюката обикаля града.
Помниш ли как преди няколко месеца ни победи с 200 бона? Тук в "Нъгет"?
Докато късмета не ти изневери. - Някой ден ще успея.
Никълъс.
Заради теб съм задлъжнял до уши.
Снощи някой е нахлул в стая 3506,
пребил е трима мъже и е откраднал 50 хил долара.
И то преди да си изям закуската.
Само дето това не е смешно.
Не, изглежда, че същият този човек
е прострелял и убил двама господа, на име Кинлау и Тиeл.
Застрелял ги е, докато са били вързани и безпомощни.
И един очевидец твърди, че този някой си бил ти.
И ти му вярваш?
Ако беше така, вече щеше да си мъртъв.
Ела с мен, Никълъс? - Къде?
Да се срещнем с ДеМарко. Трябва да разбера истината.
Трябва да се защитавам ли? - Ако искаш да спасиш живота си.
Защо трябва да ти разказвам отново? Казах ти и ми повярва. Тогава защо?
Защото искаш да убия Никълъс.
И ако след това разбера, че съм допуснал грешка,
ще се почувствам ужасно. Затова бъди възможно най-кратък.
Чувствам се виновен, защото отворих. Когато се почука на вратата, аз...
Въобще не мислех и отворих.
В следващия момент, той ме удари с пистолета право в устата. Виждаш ли?
Да. - Точно тук. И беше много бърз.
Преби Тиeл и Кинлау за секунди.
След това ги завърза по начина, по който ти ги намери.
След това претараши бюрото ми, взе 50-те хил долара
и без никаква шибана причина, полудя.
Застреля най-добрите ми приятели в целия свят.
Защо?
Може би се е ядосал, че няма повече пари в брой.
И вероятно щеше да убие и мен, но чу някакъв шум в коридора,
паникьоса се и избяга.
Застреля ги със собствените им пистолети, Бейби.
Можеш ли да повярваш?
Провери го. Ще разбереш, че ти казвам истината.
Ще намерят неговите отпечатъци навсякъде по тях.
Не си прави труда, отпечатъците са мои. - Значи всичко това е вярно?
Една част. - Коя?
По-добре говори, Никълъс. И ти предлагам да започнеш веднага.
Ще ти задам само два въпроса, Бейби.
Ако искаш ми отговори, ако искаш недей.
Първо, защо бих използвал пистолет? - Що за шибан въпрос е това?
Защо въобще някой използва пистолет?
Никълъс никога не го прави.
Повярвай ми, той може да те убие с това,
от 7 или от 20 метра.
А отговорът на твоя въпрос е следният. Това е идеалното прикритие.
Никой не би повярвал, че на Ник Уайлд му е трябвало оръжие,
за да ограби някого.
Добре, Никълъс. Втори и последен въпрос.
Бейби, какво знаеш за моето тяло?
Имам предвид, под дрехите ми? - Очевидно нищо.
Добре, ето го и вторият ми въпрос.
Как бих могъл да знам, че г-н ДеМарко има малка, но дълбока рана,
върху горната част на неговия инструмент?
Отговорът?
Видях как една сладка дама го направи с чифт градински ножици.
Какви са тези глупости? - Просто му кажи да се съблече.
Връзваш ли се на това, Бейби?
Някой да намери микроскоп, за да открием мъжеството на ДеМарко.
Знаеш ли какво? Няма да се събличам заради никой.
Мисля, че трябва, Даниел. Никълъс залага живота си
на една много необичайна история. Знам, че е смущаващо,
но ще те улесня. Двамата с теб ще отидем в другата стая
и едновременно ще се съблечем. - Няма да го направя.
Боя се, че трябва да го направиш. - Това е въпрос на принципи, Бейби.
Въпросът е принципен. - О, боже.
Принципен!
Някой няма ли да затвори устата на това копеле?
О, Даниел, току-що развали играта.
Никой в семейството ти дори не се е докосвал
с някакви принципи през последните 50 години.
Значи си на негова страна? Вярваш на него, вместо на мен?
Вярвам на следното. Вярвам, че някой,
който прилича на Никълъс, е направил това.
И ще се постарая да го открия. Сега можеш да тръгваш.
Теб ще те видя много скоро.
Ще те видя много скоро.
Пази си проклетия гръб!
Защо мислиш, че го направи? - Защото се прави на мъжкар.
А всъщност се пречупи и се унижи пред тях.
Знаеш, че ще дойде за теб. - Да.
Защо се защити тогава? - Не исках да ме запомнят с това.
Умирането не е толкова страшно.
И поне ще бъде извън Лас Вегас.
Благодаря, Никълъс. Успех.
Всичко хубаво, Бейби. - Пази се.
Здравей. Толкова ли е зле?
Заминавам. Тук съм, само за да ти дам подарък за всичко, на което ме научи.
Какво, по дяволите?
Всеки се страхува.
Аз не съм единственият, страхлив задник на този свят.
Ти също си такъв. - Наистина се нуждаех от това.
Трябва да се науча да живея в собствената си кожа.
Може би не е толкова зле. И ако призная кой съм наистина,
може да открия, че това също не е толкова зле.
Добре, Дюк, признавам си.
Ако бях спечелил 1 милион,
щях да измисля причина да отида за още.
Имам компулсивно поведение.
Ето, казах го. Виждаш ли ме да играя степ?
Не, но може би си една крачка по-близо до твоята яхта.
Да, съмнявам се.
Поради две причини. Първата е липсата на финансиране.
Знаех си, че ще кажеш това. Пресегни се под тезгяха.
Казах ти, че съм ти взел подарък. Залепих го, преди да дойдеш.
Какво е това? - Самолетен билет до Корсика
и чек за 500 хил долара.
Добре, погрижихме се за първата причина. Каква е втората?
Мога да бъда убит всеки момент. - Убит?
Наистина ли? Кога ще се случи това?
Сега.
Приберете ги.
Искам да го намерите сега, веднага. Да откриете този задник.
Не ме интересува колко време ще ви отнеме, тъпи копелета.
Искам двама да отидат на автогарата и няколко на летището.
Проверете всеки бар, казино, бордей.
Обърнете всеки камък, под който може да се е скрил.
Разберете къде живее, къде работи...
Влезте вътре, хванете малкия проклетник
и убийте нещастното копеленце!
Връщайте се там!
Не се връщай там. - Избяга ли им?
Може да се каже. - Забрави това.
Вземи ги. - Не.
Моля те, Ник. Вече мога да напусна града, знаейки, че не съм страхливец.
И нямаш представа какво облекчение е това за мен.
Заслужи си ги.
Благодаря.
И не само за дето се държа като идиот, за да се измъкна от закусвалнята.
Ти си добър приятел. - Приятели ли сме?
Не разваляй всичко.
Сбогом, Дюк. - Весела Коледа, Ник.
Шофирайте внимателно! Заповядайте отново!
Превод и субтитри: Beljata, Lexy, Parler & Just_Sisi
UNACS TEAM | УНАКС ТИЙМ © subsunacs.net 2015