Планета клас М Нибиру
По дяволите! Това беше превозът ни, а ти го зашемети!
Чудесно.
Бягай!
Какво си взел? - Нямам представа, но му се кланяха.
Кърк до совалка 1. Местните са извън опасност.
Можете да действате. Спок, гасете вулкана и да изчезваме!
Да побързаме. Казах на капитана, че совалката не е за такива жеги.
Капитане, местните видяха ли ви? - Не, Спок. Не ни видяха.
Главната директива забранява намеса в развитието на чужди цивилизации.
Знам какво гласи. Затова тичам дегизиран през джунглата.
Пускай гигантското кубче лед и да изчезваме! Кърк край.
Готов си. - Трябва да действаме веднага!
Пепелта поврежда бобините ни. - Искаш ли да се разменим?
Крайно нелогично е, вече съм готов. - Пошегувах се, Спок.
Ще се справиш. - Трябва веднага да започваме.
Опитват се да ни убият! Опитват се да ни убият, Джим!
Ще се видим след 90 секунди.
Да действаме.
Прегряване на двигателя
Не мога да задържа. Трябва да те издърпам.
Това е единственият ни шанс да спасим този вид.
Изригне ли вулканът, планетата умира.
Издърпай го. Веднага!
Спок, добре ли си?
Аз съм изненадващо жив. Бъдете в готовност.
Трябва да се върнем. - Няма да изоставяме совалката.
Няма да го изоставим. - Нямаме избор. Съжалявам, Ухура.
Спок, връщаме се на "Ентърпрайз". Ще те измъкнем.
Капитане, оставям совалката. Сами ще се добирате до кораба.
Ухура, готова ли си за плуване? - Готова съм.
Джим, чакай! Брегът е в тази посока.
Не сме тръгнали към брега! - О, не!
Мразя тази част! - Знам.
Знаете ли колко абсурдно е да криеш космически кораб под вода?
Тук сме от снощи. Солената вода ще... - Скоти! Къде е Спок?
Още е във вулкана, сър.
Капитанът е на мостика! - Имаме ли връзка с г-н Спок?
Въпреки горещината, още имаме връзка.
Спок? - Активирах устройството, капитане.
Когато реакцията се задейства, вулканът ще угасне.
Той също. - Можем ли да го телепортираме?
Не може с тези магнитни полета. - Кажи ми как може да стане.
Може би ако се приближим... - Към действащ вулкан?
Изригне ли, не мога да гарантирам оцеляването ни.
Не можем да държим тази височина. - Облакът скри совалката,
но "Ентърпрайз" е твърде голям. С него ще се разкрием пред местните.
Ти си експертът по правилата, но трябва да има изключения.
Нарушаваме Главната директива. - Млъквай! Опитваме се да те спасим!
По-важни са нуждите на мнозинството. - Спок, става дума за живота ти!
Правилата не могат да се нарушават. - Спок!
Опитай да възстановиш връзката. - 90 секунди до детонация, сър.
Ако Спок бе тук, а аз - там, какво щеше да направи?
Щеше да те остави да умреш.
Спок! Добре ли си?
Капитане, позволихте да видят кораба. - Добре е.
Мостикът до капитан Кърк. - Да, лейтенант.
На борда ли е командир Спок, сър? - Жив и здрав.
Моля, уведомете го, че имаме успешна детонация.
Чу ли? Поздравления, Спок. Току-що спаси света.
Нарушихте Главната директива! - Голяма работа, че са ни видели.
С Т А Р Т Р Е К ПРОПАДАНЕ В МРАКА
Превод и субтитри: Симеон Димитров и Владислав Владев
<<< УНАКС ТИЙМ <> UNACS TEAM >>>
Лондон 24.02.2259 г.
Кралска детска болница
Аз мога да я спася.
Какво каза? - Дъщеря ти.
Мога да я спася.
Кой си ти?
Джим, зарежи го.
Нали няма да отговаряш?
Сан Франциско Щаб на Звездната флота
Чувствам, че затова се обади. - Оставим ли чувството ти,
считам за малко вероятно, че ще бъдем избрани за програмата.
Защо иначе Пайк ще иска да ни види? Дадоха ни най-новия кораб.
Кого другиго да пратят? - Има няколко вероятности.
Петгодишна мисия! Дълбокият космос. Неизследвана територия. Ще е жестоко.
Здравейте, дами. Джим Кърк.
"Безоблачна" - в капитанския дневник така си описал мисията си на Нибиру.
Не исках да издребнявам. - Разкажи ми за вулкана.
Според данните, изригването му щяло да унищожи планетата.
Да се надяваме, че няма, сър. - Нещо ми подсказва, че няма.
Всичко е относително. Може би данните ви са грешни.
Може би не е изригнал, защото Спок е детонирал уред за студен синтез,
а цивилизация, едва открила колелото, е видяла издигащ се кораб от океана!
Горе-долу така го описваш, нали? - Написал си доклад? Защо не ми каза?
Некоректно приех, че ще си откровен. - Щях, ако не трябваше да те спасявам.
За което съм безкрайно благодарен. Затова реших да поема отговорност...
Няма що. Благородно, остроухи, ако не ме беше предал.
"Остроухи?" Референция към моите... - Господа!
Задълженията на Флота е да изследва, не да се намесва.
Ако мисията беше минала по план, местните нямаше да ни видят.
Формалности! - Вулканците уважаваме формалностите.
Неуважително отношение ли усещам? - Изразявам много отношения.
За кое говорите? - Вън! Свободен сте, командире.
Имаш ли си представа какъв тормоз си ми?
Мисля, че да, сър. - Къде сгреши и какъв е изводът?
Никога не се доверявай на вулканец. - Дори не признаваш.
Ти излъга, и то в официален доклад. Смяташ, че правилата не важат за теб.
Затова ме убедихте да постъпя и ми дадохте кораба си.
Дадох ти кораба си, защото видях величие в теб.
А явно в теб няма грам смирение. - Да оставя Спок да умре ли?
Изпускаш същественото. - Вие какво бихте сторили?
Не бих рискувал живота на офицера си! Не променяй съдби на планети.
Наруши куп наредби и за малко не погуби екипажа си.
Но не съм! Колко колеги съм изгубил? - Мислиш се за непогрешим!
Това ти е модел на поведение, че правилата са за другите хора!
По-лошото е, че използваш чист късмет, за да оправдаеш играта си на Господ!
Предвид обстоятелствата, адмирал Маркъс вече е уведомен.
Той свика специален трибунал, на който аз дори не бях поканен.
Разбираш какво предвиждат правилата на Флота в такъв случай.
Отнемат ти "Ентърпрайз" и те връщат в Академията.
Адмирале, слушайте... - Не, защо да го правя?!
Ти не слушаш никого, освен себе си!
Не искам да слушам! Не се подчиняваш на правилата.
Не поемаш отговорност пред нищо и не уважаваш йерархията.
Знаеш ли защо?
Защото не си готов за това.
Лондон
Хеърууд, Лусил
Съобщението е изпратено Получател: адмирал Ал. Маркъс
Как ме откри? - Да не смяташ, че не си ми ясен?
Когато те открих за пръв път, пак беше в такава дупка.
Спомняш ли си? Голям пердах отнесе. - Не помня.
Не ме биха. - Така ли? Беше епичен пердах.
Беше пъхнал салфетка в носа си. Не беше ли така?
Да, беше добър бой. - "Добър бой."
Мисля, че точно тук ти е проблемът.
Върнаха ми го...
"Ентърпрайз".
Поздравления.
Обаче внимавай с първия си офицер.
Спок няма да работи с мен. Прехвърлиха го.
В USS "Бредбъри".
Ти ще бъдеш първият ми офицер. Маркъс не беше лесен за убеждаване.
Но от време на време мога да бъда много убедителен.
Какво му каза? - Истината. Че вярвам в теб.
Че ако някой заслужава втори шанс, то това е Джим Кърк.
Не знам какво да кажа. - Ще ти е за сефте.
Всичко ще бъде наред, синко.
Спешна сесия в Дейстрьом.
Викат ни.
Обличай униформата.
Капитане? - Вече не, Спок. Първи офицер.
Аз бях понижен, а ти преназначен.
Последиците можеха да са по-сериозни. - Май ме вземаш за бъзик.
Капитане, въобще не съм искал... - Не съм капитан.
Спасих ти живота, Спок. Написа доклад и загубих кораба си.
Командире, сега осъзнавам, че трябваше да ви предупредя.
Запознат съм с манията ти по спазване на правилата. Аз не съм такъв!
Откъдето съм, спасиш ли някого, не ти забива нож.
Вулканците не могат да лъжат. - Значи говоря на получовека в теб.
Разбираш ли защо се върнах за теб?
Командир Спок? Франк Абот. USS "Бредбъри".
Мисля, че сте с мен. - Да, капитане.
Истината е... че ще ми липсваш.
Адмирал Маркъс, сър.
Благодаря ви, че се отзовахте толкова бързо. Седнете.
Някои от вас вече може да са чули какво се е случило в Лондон.
Сградата на архива на Звездната флота е срината със земята. Жертвите са 42.
Преди час получих съобщение от офицер, поемащ отговорността.
Бил е принуден от този човек - командир Джон Харисън - един от нас,
който е отговорен за този жесток акт.
По неизвестни причини Джон Харисън е повел война срещу Звездната флота.
И на всяка цена не трябва да позволим да напусне федералното пространство.
Вие представлявате командващите на всички кораби в региона
и в името на загиналите жертви ще заловите този негодник.
Накратко, това е хайка. Залавяйте се за работа.
Околоорбитните сензори не са засекли светлинни следи,
така че не е стигнал далеч.
Ще наредите корабите си в блокираща конфигурация
и ще разположите наземни коли и групи след всяка следа.
Този човек показа истинска жестокост към невинни хора,
така че правилата са прости...
Джон Харисън
Упълномощаваме ви да използвате смъртоносна сила.
Какво има в чантата? Не е ли странно да напада архив?
Крис, наред ли е всичко там? - Да, сър.
Г-н Кърк просто се приспособява към новата си длъжност.
Ако имаш да казваш нещо, казвай, Кърк. Утре ще е твърде късно.
Не, сър. Приемете извиненията ми. - Казвай, синко. Не се притеснявай.
Защо архива? Цялата информация е публична.
Ако наистина иска да навреди на Звездната флота,
това може да е само началото. - Началото на какво, г-н Кърк?
В случай на нападение протоколът задължава главнокомандващия
да събере капитаните и първите офицери в Щаба, точно тук, в тази зала.
Странно е, че Харисън е взел кораб без светлинни възможности.
Излизайте от залата!
Трябва ни въздушна защита в залата Дейстрьом!
Бързо!
Да. - Командире,
г-н Скот е открил нещо в отломките от кораба на Харисън.
Помоли да се срещнем веднага.
Капитане! Открих това в скафандъра.
Така се е измъкнало копелето. - Какво?
Това е преносим транссветлинен телепорт.
Знаеш ли къде е отишъл? - Вече проверих и няма да ви хареса.
Отива на единственото място, където ние не можем да отидем.
Тройна охрана... - Не е на Земята, адмирале.
На Кронос е, сър.
Моля да върнете капитанския ми ранг и за позволение да го преследвам.
Дайте ни минутка. Кронос? - Да, сър.
Значи е отишъл на планетата на клингоните. Това измяна ли е?
Укрил се е в провинцията Кета - ненаселен район.
Крие се там! Знае, че приближим ли, влизаме във война.
Звездната флота не може да иде там, но аз мога. Моля ви, сър.
Войната с клингоните е неизбежна. Ако питате мен, тя вече е започнала.
Откакто научихме за съществуването на Клингонската империя,
завладяха две планети и стреляха неколкократно по корабите ни.
Те идват насам.
Лондон не беше просто архив.
Беше секретно поделение на Флота с обозначение "Сектор 31".
Разработваха защитни технологии и обучаваха разузнавачи,
събиращи данни за клингоните и други врагове.
Харисън беше от топагентите ми. - Вече е беглец. Искам да го отстраня.
Пайк винаги е казвал, че си най-добрият.
Да го беше чул как се застъпи за теб.
Той те убеди да постъпиш в Звездната флота, нали?
Да, сър.
А казвал ли ти е него кой го е убедил да постъпи?
Аз съм виновен за смъртта му.
Няма да съм виновен за твоята. - Сър, моля ви...
Г-н Спок, казахте, че провинцията, в която се крие Харисън, е необитаема?
Като част от защитната ни стратегия,
в Сектор 31 разработиха ново фотонно торпедо.
С далечен обсег и непроследимо. Невидимо за сензорите на клингоните.
Не искам да пострадаш, но искам да го отстраниш.
Спри на границата в неутралната зона, прихвани позицията на Харисън,
изстреляй торпедото и изчезвай оттам. - Разрешете да възстановя г-н Спок
като мой първи офицер. - Разрешавам.
Джим, къде се забави? - За какво?
За медицинския ти преглед. Преди 10 часа участва в битка.
Длъжен съм... - Добре съм, Боунс.
Друг път!
Добре съм.
Доклад за състоянието, г-н Спок. - До пристигането ни
"Ентърпрайз" ще е готов за излитане.
Капитане...
Благодаря, че се застъпихте за мен. - Моля.
И като ваш първи офицер, възразявам срещу параметрите на мисията.
Няма да си ти. - Няма правила на Флота,
позволяващи смъртна присъда без съд. С Маркъс сте го забравили.
Стрелба с торпеда по клингонската планета нарушава...
Това е ненаселен район. Ще има само една жертва.
Заповедите ни май нямаха нищо общо с правилниците.
Ще стрелваме по клингони?! - Освен незаконно, е и неморално.
Морално беше да те измъкна от вулкана! Не ме поучавай.
Джим, успокой се. - Етични лекции от робот!
Обидите ви са форма на защита, дефинираща консенсус с мнението ми.
Боунс, разкарай това от лицето ми.
Мисия, която може да разпали война, по дефиниция е неморална.
Може би ще отделите време за анализ, за да стигнете сам до това заключение.
Капитан Кърк. Научен офицер Уолъс.
Назначена съм на "Ентърпрайз" от адмирал Маркъс.
Ето заповедите ми за прехвърляне.
Изисквали сте още един научен офицер? - Де да бях.
Лейтенант Керъл Уолъс - доктор по приложна физика,
специалист по модерни оръжия. - Впечатляващи препоръки.
Благодаря. - Но излишно, щом съм на "Ентърпрайз".
Все пак, повече хора - по-весело. Седнете, докторе.
Екипаж, готови за излитане.
Няма да подпиша нищо. Разкарайте тези неща от кораба ми!
Проблем ли има, г-н Скот? - Да, капитане.
Обясних, че не мога да одобря оръжия, без да знам какво има в тях.
Г-н Скот има основание... - Заминавай на мостика!
Г-н Скот, разбирам опасенията ви, но тези торпеда ни трябват.
С цялото ми уважение, сър, но торпедата се движат с гориво.
Дори не мога да го установя, защото са някак защитени.
Поисках спецификациите, но той каза... - Че е секретно.
Няма спецификации - няма подпис! - Приключихме проверките.
Готови сме за излитане. - Благодаря, г-н Сулу.
Ако ме извините, имам да включвам светлинно ядро. Слизайте!
Джим, изследванията ти са лоши. - Заминавай в лазарета!
Искам да одобриш оръжията. - Знаете ли какво е това?
Нямам време за лекции. - Знаете ли какво е това?
Светлинно ядро е. - Това е скрито радиоактивно бедствие.
Малка промяна в магнитното поле от изстрелване на няколко торпеда
може да предизвика верижна реакция и да убие всичко живо на кораба.
Чашата на търпението ми ще прелее! - А как се е напълнила?
Малко по малко. Флотът конфискува транссветлинното ми уравнение!
И един луд го ползва из галактиката. Как го е докопал?!
Получихме заповеди, Скоти. - Точно това ме плаши.
Това явно си е военна операция. Войници ли сме вече?
Защото мислех, че сме изследователи. - Подпиши! Това е заповед!
Тогава не ми оставяте друг избор, освен да подам оставката си.
Стига, Скоти. - Не ми оставяте друг избор, сър!
И ти не ми оставяш.
Приемате ли оставката ми или не? - Приемам я!
Приемам я.
Освободен сте от длъжност, г-н Скот.
Добре.
Джим, за Бога, не използвай тези торпеда!
Внимание! Светлинното ядро ще се задейства след три минути.
Капитане, съжалявам за адмирал Пайк. - Всички съжаляваме.
Добре ли сте? - Да. Благодаря, лейтенант.
Всъщност, Скоти току-що напусна.
А гаджето ти ми противоречи при всяка възможност.
Съжалявам, това беше неуместно.
Понякога просто ми идва да му отскубна бретона.
Може би пък проблемът да е в мен. - Не е.
Така ли?
Чакай, да не сте се скарали? - Не ми се говори за това.
Боже! Как изобщо се карате?
За вълка говорим, а той в кошарата. - Капитанът е на мостика!
Г-н Чеков, вие ще заместите г-н Скот. Познавате ли техническите системи?
Тъй вярно, сър. - Добре.
Вие сте новият главен инженер. Облечете червената униформа.
Слушам, капитане.
Освободете кораба, г-н Сулу. - Слушам.
Докови скоби 1, 2 и 3 - свалени.
Корабът е освободен.
Лейтенант Ухура, комуникационен канал с целия кораб.
Г-н Чеков, как сме? - Всички системи работят нормално.
Готови сме за свръхсветлинна. - Благодаря, г-н Чеков.
Да поемаме. - Слушам, сър.
Каналът е отворен, сър. - Внимание, екипаж на "Ентърпрайз".
Както повечето знаете, Кристофър Пайк, бившият капитан и наш приятел...
...е мъртъв.
Убиецът напусна системата ни и се скри на планетата на клингоните.
И вярва, че няма да посмеем да отидем там, но жестоко се лъже.
Адмирал Маркъс подчерта, че не бива да засекат присъствието ни.
Напрежението между Федерацията и Клингонската империя се повиши.
Всяка провокация може да ни доведе до война.
Лично ще поведа екип към изоставения град на повърхността на Кронос,
където ще заловим беглеца Джон Харисън,
след което ще го върнем на Земята, където да бъде съден за деянията си.
Да отиваме да хванем негодника. Кърк край.
Капитане, смятам, че взехте правилното решение.
Ако мога да бъда в помощ, с радост ще участвам в екипа.
Ти? С радост?
Опитах да използвам типичен жаргон, за да предам идея.
Благодаря, г-н Спок.
Г-н Спок, стреснахте ме. - Какво правите, докторе?
Проверявам торпедата... - Не. Какво правите на този кораб?
Няма данни за назначението ви на "Ентърпрайз".
Сигурно е станала някаква грешка. - И аз така заключих, д-р Маркъс.
Но вие излъгахте и за самоличността си.
Уолъс е фамилията на майка ви. Допускам, че адмиралът ви е баща.
Господин Спок, наясно съм, че нямам право да ви моля за това,
но той не трябва да знае, че съм тук.
Машинното ръчно спряха двигателя. - Г-н Чеков, кораба ми ли счупихте?
Съжалявам, сър. Ядрото прегря.
Задействах авариен стоп. Отнякъде изтича охладител.
Съжалявам, капитане. - По дяволите.
Оставащо време до пристигане? - 20 минути, само тях ще имаме.
По-добре да се захващаме за работа. Къде е Спок?
Идваш с мен на Кронос. - Как сте с клингонския, лейтенант?
Позанемарен, но като цяло добре. - Ти също идваш.
Ще има ли проблем да работите заедно? - Съвсем не.
Неясно. - Ще ви чакам в дока.
Джим, няма да слизаш там, нали?
Човек не обира банка, ако колата му е със спукана гума.
Убеден съм, че в машинното ще решат проблема. Нали, г-н Чеков?
Да, капитане. Ще направя всичко по силите си.
Г-н Сулу, управлението е ваше. Тръгнем ли, пратете сигнал на Харисън.
Кажете му, че сте насочили огромни торпеда към него,
и че ако е непослушен, ще ги използвате.
Проблем ли има? - Просто досега не съм сядал на стола.
Ще се справите чудесно.
Джим, чакай.
Току-що накара човека да блъфира. Сулу е добър човек, но не е капитан.
През следващите два часа ще бъде. И без метафори. Това е заповед.
Г-н Сулу, уверете се, че кнормиянският кораб е готов за излитане.
Изпълняващ длъжността капитан Сулу до дока.
Моля подгответе за излитане търговския кораб,
който конфискувахме миналия месец. Капитан Кърк идва към вас.
Готови сме за излитане, капитане. - Свалете червените униформи.
Сега сте кнормиянски търговци. Облечете тези.
Не бива да ни свързват с Флота, ако не искате да разпалите война.
Не, сър. - Не, сър.
Добре. Аз също.
Засичам един признак на живот в провинция Кета.
Предвид информацията от г-н Скот, най-вероятно това е Джон Харисън.
Г-н Сулу, май го открихме. Покажете му, че не си поплюваме.
На вниманието на Джон Харисън.
Говори капитан Хикару Сулу от USS "Ентърпрайз".
Совалка с опитни офицери в момента пътува към вас.
Ако не се предадете на тях веднага, ще изстрелям куп далекобойни торпеда,
които в момента са на прицел към координатите ви.
Имате две минути, за да се подчините.
Отказът ще доведе до незабавното ви ликвидиране.
Ако само ме предизвикате, това ще е най-голямата ви грешка.
Г-н Сулу, напомнете ми никога да не ви ядосвам.
Кронос
Пристигаме на координатите след три минути.
Едва ли ще дойде доброволно. Оценявам риска да се опита да ни убие на 91,6%.
Фантастично. - Добре, че не се плашиш от смъртта.
Извинете, лейтенант, не ви чух. - А, нищо.
Но ще се радвам да поговорим, ако ме изслушаш.
Предпочитам да го обсъдим насаме. - Предпочиташ да не го обсъждаме.
Сега ли е моментът за това? - Само две секунди, капитане.
При вулкана изобщо не се замисли за нас.
Знаеш ли какво щеше да ми причиниш, ако беше загинал? Ти нямаш чувства.
Не ти пука. И не само аз съм ти ядосана, а и капитанът.
А, мен не ме замествайте в това.
Права е. - Предположението ти е некоректно.
Дългото съществувание максимизира шанса за просперитет.
Страхотно. - Не звучи като любовна песен, Спок.
Не ме разбрахте. Истината е, че избрах да не чувствам нищо,
осъзнавайки, че животът ми ще свърши.
Докато адмирал Пайк умираше, се свързах със съзнанието му
и изпитах същото като него пред лицето на смъртта.
Гняв, объркване, самота...
Страх.
И преди съм изпитвал тези чувства,
умножени експоненциално в деня, в който планетата ми бе унищожена.
Такова чувство е нещо, което избирам никога повече да не преживявам.
Ниота, бъркаш, приравнявайки избора ми да не чувствам като моя незагриженост.
Уверявам те, че истината е точно обратна.
Какво беше това? - Какво стана с връзката?
Прекъсна се. Работя по възстановяването.
Преследва ни клингонски кораб от клас Д-4.
Мислех, че секторът е пуст.
Може да е случаен патрул. - Дръжте се!
Този кораб не е нападателен. - Дай ми и шестте горивни клетки.
По дяволите!
Приближават ни бързо от координати 285.
Добре, там... Там ще се измъкнем!
Ако ще прелитаме през структурите, корабът няма да мине.
Капитане, няма да мине. - Ще мине!
Казах ти, че ще мине. - Не съм сигурен дали се брои.
Някаква следа от тях? - Не, което ме притеснява.
Измъкнахме се. - Или са заглушили скенерите ни.
Заповядват ни да се приземим.
Капитане, ще искат да знаят защо сме тук.
Ще ни изтезават, ще ни разпитват и след това ще ни убият.
Значи ще излезем със стрелба.
Те са повече и по-добре въоръжени.
Няма начин да оцелеем, ако атакуваме първи.
Доведохте ме тук, защото говоря клингонски.
Тогава ме оставете да говоря клингонски.
Нищо няма да излезе. - Това е единственият логичен избор.
И ако се намесиш, ще си навлечеш не само гнева на клингоните,
но и този на лейтенант Ухура.
Тук съм, за да ви помогна.
Лейтенанте. - Благодаря, капитане.
Моята почит.
В тези руини се крие терорист.
Той уби много от нашите хора.
Защо трябва да ми пука за човек, който убива други хора?
Защото думата "чест" значи нещо за вас,
а този човек не притежава никаква.
Вие и вашият вид сте в опасност.
Хвърли оръжието! - Колко торпеда?
Торпедата, с които ме заплашихте в съобщението ви. Колко са?
Седемдесет и две.
Предавам се.
От името на Кристофър Пайк - мой приятел -
приемам предаването ти.
Капитане!
Капитане.
Закопчай го.
Боунс, ела при карцера. - Идвам веднага.
Лейтенант, свържи се Флота и предай, че сме задържали Харисън.
И че се връщаме, веднага щом поправим светлинното ядро.
Защо ще се предава така лесно? - Не знам.
Изби ей така цял отряд клингони. Искам да знам как.
Имаме си истински супермен на борда. - И още какъв.
Пъхни ръката си през дупката. Ще ти взема кръвна проба.
Защо не потегляме, капитане?
Може би неочаквана повреда в светлинното ви ядро,
задържаща ви до клингонската граница.
Откъде знаеш това? - Боунс.
Мисля, че ще оцените полезността на проницателността ми, капитане.
Готово ли е? - Да.
Съобщи ми, ако откриеш нещо.
Игнорирайте ме и всички на този кораб ще бъдат избити.
Капитане, ще се опитва да ви манипулира.
Не препоръчвам други разговори. - Дай ми една минутка.
Нека ти обясня как стоят нещата. Ти си престъпник!
Видях как убиваш невинни мъже и жени. Получих заповед да те ликвидирам!
И единствената причина да си още жив е,
защото аз го позволявам, така че затваряй си устата!
Капитане, ще ме удряте пак и пак, докато не отмалеете.
Явно го искате, така че ми кажете...
Защо ми позволявате да живея? - Никой не е застрахован от грешки.
Предадох се, защото въпреки опита ви да ме убедите в противното,
вие имате съвест, г-н Кърк.
Ако нямахте, щеше да е невъзможно да ви убедя каква е истината.
23.17.46.11...
Координати недалеч от Земята.
Ако искате да знаете защо извърших всичко това,
отидете там и сам вижте. - Дай ми една причина да те послушам.
Мога да ви дам 72 и те са на борда на кораба ви, капитане.
Били са тук от самото начало. Предлагам да отворите едната.
Знаеш ли какво ме безпокои? Правя модификации и подобрения.
Какво стана? Свалиха ме от кораба, защото исках да постъпя правилно!
А ти какво направи? Стоя и гледа като стрида!
Скоти, Кърк е. - Така ли?
Капитан Джеймс Тиберий - Идеалната Фризура.
Нарекох го "Идеална Фризура". - Къде си?
Ами ти? - Пиян ли си?
Как прекарвам свободното ми време си е моя си работа.
Направи ми една услуга. Запиши си координатите - 23.17.46.11. Пишеш ли?
Мислиш, че не мога да запомня четири числа ли?
Нямаш ми грам доверие.
Какви бяха третите цифри? - 46.
Не знам какво точно търсим,
но предчувствам, че ще разбереш, когато го видиш. Прав бе за торпедата.
Ще приема думите ти за извинение и ще си помисля дали да ти простя.
Сам напусна. - Ти ме принуди!
Г-н Скот? Скоти?
Наглец! Няма да му правя услуги!
Дума да не става! Добре де!
Побърка ли се, че ще слушаш Харисън? Уби Пайк, за малко да убие и теб,
а ти ще отвориш торпедото, защото така ти казва той.
Защо ни спаси, Боунс? - Докторът има право.
Не ми е приятно, че сме на едно мнение със Спок.
Овладейте емоциите си. В такива случай логиката предполага...
Каква логика? Откачалникът иска да се самовзривим!
Все още ни е неизвестно защо се предаде.
Ще отворим торпедото, само че как?
Г-н Скот го няма. Кой е обучен да отвори 4 тона пръчка динамит?
Дъщерята на адмирала изяви интерес, а и е специалист по оръжейни системи.
Ще ни бъде от полза.
Каква дъщеря на адмирала? - Керъл Маркъс.
Новият научен офицер, който скри самоличността си.
Кога смяташе да ми кажеш? - Когато стане наложително.
Торпедата са в оръжейния отсек. - Какво представляват?
Качих се на кораба да разбера точно това, за което искам да се извиня.
Простете, ако съм ви създала грижи. Аз съм Керъл Маркъс.
Джим Кърк. - Да вървим.
Наясно съм с разработките на баща си, но за торпедата научих ненадейно.
Поисках да говоря с него, но той дори не ме прие.
Малко по-късно узнах, че торпедата са заличени от всички архиви.
А след това ги дава на мен. - Не се славите с остър ум, капитане.
Че и репутация ли имам? - Приятелка съм на Кристин Чапъл.
Как я кара? - Отива като сестра в далечния космос.
Сега е много по-добре. - Радвам се за нея.
Нямате идея за кого говоря, нали? - Какво правим тук?
Совалката готова ли е за полет? Обърнете се, моля.
Защо да го правя? - Просто го направете.
Твърде рисковано е да отворим едно от торпедата на борда на "Ентърпрайз",
но наблизо им планетоид, на който бих могла.
Само че ще се нуждая от помощ... Обърнете се!
Веднага!
Капитанът е на мостика. - Г-н Сулу?
Докторите кацнаха ли на планетоида? - Да, сър. Сега изваждат торпедото.
Хубаво. Някакви следи от клингоните? - Все още не.
Застоим ли се, ще ни засекат.
Лейтенант Ухура, съобщихте ли, че сме задържали Харисън?
Още няма отговор, сър. - Машинното до мостика.
Ехо? Чувате ли ме? - Г-н Чеков? Какви са добрите новини?
Открихме теча. Не е малък, но работим по отстраняването му.
Знаеш ли какво го е причинило? - Не, но поемам пълната отговорност.
Не вярвам да е по ваша вина. Бъдете нащрек.
Совалката е в готовност, сър. - Благодаря, Боунс.
Д-р Маркъс имаше нужда от прецизна ръка.
Винаги съм си мечтал да се окажа на неугледна планета с красива жена,
но не и с торпедо под ръка! - Напомням ти, не сте на среща.
С какво могат да ви бъдат полезни моите легендарни ръце, д-р Маркъс?
За да измерим силата на заряда, трябва да отворим бойната глава.
За жалост вече е задействана.
Драга, правил съм цезарово сечение на бременен горн. Осем хапещи изчадия.
Не ме плаши торпедото ви.
Д-р Маккой, близо до вътрешността има сноп фиброоптични кабели,
от които трябва да срежете 23-я. Не пипайте нищо друго. Разбрахте ли?
Не съм си помислял друго дори. - Д-р Маккой, изчакайте сигнала ми.
Изключих детонационния процесор. Готов ли сте?
Направо сияя. - Късмет.
Торпедото се задейства. - Ще се детонира след 30 сек.
Какво става? Заклещих си ръката! - Засечете ги и ги телепортирайте.
Телепортът не може да разграничи д-р Маккой от торпедото.
Не може да го телепортираме. - Д-р Маркъс, ще го обезвредите ли?
Опитвам се... - Измъкни я оттук, Джим!
Така ще умреш! Остави ме да си свърша работата.
Десет, девет, осем...
Имаме готовност да телепортираме д-р Маркъс.
Четири, три... - По дяволите!
Бойната глава е обезвредена, капитане.
Добре ли сте, д-р Маккой?
Боунс? - Джим...
Ще искаш да видиш какво има вътре.
Координати 23.17.46.11 Юпитер
Контрол до екип Делта. Можете да влизате в хангара.
USS "Венджънс", екип Делта иска разрешение за влизане в хангара.
Имате разрешение за кацане.
Нужен ни е заваръчен екип в горивна клетка едно.
Майко мила!
Какво имаме? - Горивната клетка е премахната.
Заменена е с криогенна капсула.
Жив ли е? - Да.
Опитаме ли да го съживим без точните протоколи, ще го убием.
Технологията е извън познанията ми. - Колко точно нова е?
Съвсем не е. Криотеохнологията е древна.
Не се ползва, откакто е създаден светлинният двигател,
което обяснява доста неща за този тук.
На 300 години е.
Защо в торпедото имаше човек?
Във всяко едно торпедо има. Аз ги поставих вътре.
Кой си ти?
Частица от отдавна забравено минало.
Аугменти - генетично подобрени, за да доведем света към мир.
Бяхме обявени за престъпници и осъдени на изгнаничество.
Спяхме в продължение на векове.
Вярвахме, че когато се пробудим, светът ще се е променил.
След разрушаването на Вулкан
Флотът започна да претърсва далечния космос за опасности,
където откриха кораба ми и размразиха мен.
Допреди година Харисън не е съществувал.
Това име ми преписаха в момента, в който ме събуди адмирал Маркъс,
за да подпомогна целите му.
Заблуда, която имаше за цел да скрие истинската ми самоличност.
Името ми е Кхан.
Защо адмирал от Флота ще търси помощ от 300-годишен замразен човек?
Защото съм по-съвършен.
В какво? - Във всичко.
Александър Маркъс трябваше да отвърне на заплаха в цивилизовано време.
Нужен му беше ум на воин. Моят ум. За да създам оръжия и кораби.
Твърдите, че адмиралът е нарушил всички разпоредби,
заради интелекта ти? - Нужна му бе свирепостта ми.
Само интелект не е достатъчен в битката, г-н Спок.
Вие не престъпвате правило дори. Как тогава очаквате да стъпчете врага?
Маркъс искаше да създам оръжия, за да милитаризира Звездната флота.
Изпрати ви да използвате тези оръжия.
Да изстреляте торпедата на невинна планета.
А в същото време повреди кораба ви, насред вражеска територия,
за да доведе до логичния край.
Клингоните щяха да търсят виновника, а вие нямаше да можете да се спасите.
Маркъс най-после щеше да получи войната,
за която винаги беше мечтал.
Отказвам да го повярвам.
Видях с очите си как откри огън по стая пълна с невъоръжени офицери.
Хладнокръвно ги изби! - Маркъс отне екипажа ми.
Ти си убиец! - Контролираше ме чрез екипажа ми.
Опитах се да ги избавя от него, скривайки ги в собствените си торпеда.
Само че бях разкрит.
Нямах друг избор, освен да се спася.
Когато избягах, не се и съмнявах,
че Маркъс ще убие всеки мой близък.
Ето защо отвърнах със същото.
Екипажът е семейството ми, Кърк.
Има ли нещо, което не би сторил за семейството си?
Към нас се движи кораб със свръхсветлинна скорост, сър.
Клингони? - На свръхсветлинна?
Добре знаем кой идва насам. - Не мисля. Корабът не идва от Кронос.
Отведете с ескорт Кхан в лазарета. - Слушам, капитане.
Капитанът е на мостика. - След колко време ще е тук?
Три секунди, капитане.
Щитове. - Слушам.
Искат да говорят с нас, сър. - На екрана.
Пусни го на всички говорители из кораба.
Капитан Кърк. - Адмирал Маркъс, не ви очаквах.
Много добър кораб имате.
Не очаквах да задържиш Харисън, престъпвайки преките си заповеди.
Наложи ни се да импровизираме, когато светлинното ни ядро отказа.
Само че това вече ви е ясно, нали? - Не разбирам накъде биеш.
Не сте ли дошъл за това? Да ни помогнете с ремонта му?
Защо иначе командващият Флота ще идва на ръба на неутралната зона?
Сканират кораба ни. - С нещо да ви помогна, сър?
Къде е затворникът ти, Кърк?
Съгласно разпоредбите на Флота, смятам да върна Кхан на Земята,
където ще бъде съден за деянията си. - Дявол го взел...
Говорил си с него, а точно от това исках да те предпазя.
Поех голям риск, събуждайки негодника,
като наивно вярвах, че умът му ще ни помогне срещу враговете ни.
Допуснах ужасна грешка. Вината, че уби толкова хора, е изцяло моя.
Така че те моля да ми го предадеш,
за да довърша това, което отприщих на света.
Какво точно искате да направя с останалия му екипаж, сър?
Да ги изстрелям по клингоните? Да убия 72-а души? Да започна война?
Харисън постави хората си вътре.
Не исках да обременявам и теб с това знание.
Видя на какво е способен. Представи си какво ще стане, ако събуди останалите.
Какво ти е казал - че е миротворец? Не виждаш ли, че си играе с теб?
Кхан и екипажът му са осъдени на смърт военни престъпници.
Наш дълг е да изпълним присъдата им, преди да са убили още някого.
Ще те помоля само още веднъж. За последен път, синко.
Свали щитовете и ми кажи къде е.
В машинното е, сър.
Ще наредя да го отведат до залата за телепортиране.
Оттам аз поемам. - Не сваляйте щитовете, г-н Сулу.
Предвид факта, че Харисън е в лазарета, какво точно сте намислил?
Казах на Маркъс, че ще го отведа на Земята - това и ще сторя.
Г-н Чеков, готови ли сме за светлинна? - Може да увредим светлинното ядро.
Можем или не можем?
Да, но не го препоръчвам, капитане. - Ще си отбележа препоръката ви.
Г-н Сулу, курс към Земята. - Слушам, сър.
Да потегляме.
Поне отново може да се движим.
Ако си мислите, че сте в безопасност, жестоко се лъжете.
Свържи се със Звездната флота, Ухура. Предай им, че ни преследва наш кораб.
Нямаме връзка, сър.
Разрешете да се кача на мостика. - Д-р Маркъс?
Ще ни настигне и само аз мога да ви спася. Нека говоря с него.
Не може да ни настигне на светлинна. - Корабът му е с усъвършенствано ядро.
Капитане, получавам неразбираеми за мен данни.
Къде се намираме? - На 237 000 км от Земята.
Оръжията са извън строя, сър. - Имаме пробив в корпуса.
Къде е поражението? - По целия корпус.
Отбягващи маневри! Заведете ни Земята!
Всички на кораба ще умрат, ако не ми позволите да говоря с него.
Свържи ни с тях, Ухура.
Сър, това съм аз - Керъл.
Какво правиш на този кораб? - Чух какво каза.
Допуснал си грешка и правиш всичко по силите си да я елиминираш.
Но татко...
Не вярвам, че човекът, който ме е отгледал,
е способен да унищожи кораб с невинни.
Ако съм в грешка, ще трябва да убиеш и мен.
Всъщност, Керъл, няма да го направя.
Може ли да блокираме сигнала? - Не, сър.
Керъл!
Капитан Кърк, без пряка заповед и в заговор с Джон Харисън,
сте навлязъл на вражеска територия, принуждавайки ме да ви унищожа.
Заредете фазерите. - Почакайте, сър!
Насочете торпеда към мостика им. - Екипажът изпълняваше заповедите ми.
Поемам пълна отговорност за действията си, които са изцяло мои.
Ще ви изпратя координатите на Кхан и ви моля да ги пощадите.
Моля ви, сър.
Ще направя каквото пожелаете.
Само пощадете екипажа ми.
Страхотно извинение скалъпи.
Но ако ще бъде някаква утеха за теб, не съм смятал да пощадя екипажа ти.
Огън!
Съжалявам.
Оръжията отказват. - Щитовете са свалени.
Някой в машинното ни отряза достъпа. - Как така "някой"? Кой?
Оръжията им са спрени. - "Ентърпрайз", чувате ли ме?
Скоти? - Познай какво открих зад Юпитер.
На кораба ли си? - Да.
В момента извърших измяна срещу адмирала и искам да си ходя.
Телепортирайте ме! - Същинско чудо си, г-н Скот.
Зле сме с мощността, изчакай. - Как така сте зле? Какво е станало?
Пак ще се чуем.
Скоти? Как е корабът, г-н Спок?
Възможностите ни са ограничени. Не може да се бием, или да бягаме.
Съществува и друга възможност. Ухура, свържи ни със Скоти, когато се обади.
Поемете мостика, г-н Спок.
Капитане, силно възразявам. - Срещу кое? Нищо не съм казал.
Смятате да ги нападнете отвътре.
Голям екип ще бъде лесно засечен, трябват ви възможно най-малко хора.
Ще срещнете отпор, изискващ персонал, с добри бойни умения, познаващ кораба.
Очевидно, че ще се обедините с Кхан - човекът, когото трябваше да убием.
Ще го използвам. Врагът на моя враг е мой приятел.
Думи взети от принц, който бил обезглавен от народа си.
Все пак е добра поговорка. - Ще дойда с вас.
Нужен си ми на мостика. - Няма да те оставя.
Задачата ми е да те съветвам да вземаш възможно най-добрите решения,
а в момента не си способен на това. - Прав си!
Действията ми не са подтикнати от логиката, а от шестото ми чувство.
Нямам представа как трябва да постъпя. Единствено знам какво мога да сторя.
Екипажът се нуждае от способен човек, който знае какво прави.
А това не съм аз.
Това си ти, Спок.
Какво знаеш за кораба им? - Клас "Дреднаут".
Два пъти по-голям, три пъти по-бърз, усъвършенствани оръжия, малък екипаж.
За разлика от останалите кораби във Флота, този е създаден за битки.
Ще направя всичко по силите си, за да отговаряш за действията си.
Но сега се нуждая от помощта ти. - В замяна на какво?
Спомена, че си готов на всичко за екипажа си.
Ще гарантирам сигурността им. - Капитане...
Вие не можете да опазите дори своя.
Боунс, какво правиш с онзи трибъл? - Мъртъв е.
Вкарвам от кръвта на Кхан в тъканта с некроза.
Клетките се регенерират по невиждан начин и искам да узная защо.
Идваш ли с мен?
Какво ще направите? - Идваме при теб.
Придвижваме "Ентърпрайз" на позиция. - На този кораб? Как?
Шлюзът на хангар 7. Отваряш порт 101. Намери ръчното управление и го отвори.
Луд ли си, който и да си ти?! - Послушай го, всичко ще е наред.
Глупости! Искаш да отворя шлюз към космоса, да умра и да избухна!
Лейтенант, възможно ли е да се свържем с Нови Вулкан?
Ще направя всичко възможно. - Благодаря.
Г-н Сулу, статусът на другия кораб? - Все още е извън строя.
Изравнявам се с тях.
Как върви при теб, Скоти? - Де да имах добри новини.
Отрязаха достъпа ми. Ще си възстановят оръжия до 3 мин.
Следващия път няма да мога да ги спра да унищожат "Ентърпрайз".
Командире, шахтата ни за отпадъци е насочена към техния порт 101.
Готови сме, капитане. - Добре.
Скоти... - В хангара съм. Дайте ми минутка.
Тичам! Бъдете в готовност...
Един момент, шлюзът е миниатюрен. Най-много да е 4 квадратни метра.
Все едно да скочите в чаша от движеща се кола на мост.
Няма проблем. Не ми е за първи път. Само че беше вертикално надолу...
Няма значение. - Намери ли ръчното управление?
Все още не съм.
Капитане, преди да потеглите, знайте, че има доста отломки между корабите.
Не сега, Спок. Готово ли е, Скоти? - Не! Дай ми две секунди, негоднико!
Кажи ми, че ще се получи.
Не разполагам с информацията, нито убедеността, че ще сполучи.
Бъдете готови, капитане. - Камък ми падна от сърцето.
Хайде... Добре, отварям шлюза.
Готов ли си? - А ти?
Дърпай спусъка, Спок. - Слушам, капитане.
Процедура по катапултиране след три, две, едно...
Кърк ще се сблъска по курс 432! - Пред вас има отломки, капитане.
Разбрано.
Страшно много се отклони, Джим. - И сам виждам това!
Не мърдай!
Използвайте компаса на дисплея си. Коригирайте курса си с 37,243 градуса.
Разбрано. Връщам се по курса.
Скоти, нали ще отвориш шлюза?
Какво правиш тук? - Поправям конзолата. Едър си.
Къде си, Скоти? - Изгубихме връзка с него. Изчакайте.
По дяволите! - Какво става?
Ухура, свърза ли се с г-н Скот?
Още не. Комуникаторът му работи, но не знам защо не отговоря.
Кой е това? - От Флота ли си или наемник?
Покажи ми другата си ръка. - Наемник си.
Неизбежен сблъсък! - Отклони се, Кхан.
Виждам отломките.
Г-н Сулу, изгубихме ли го? - Отломките пречат да го засека.
Кхан жив ли е? - Опитваме се да разберем.
Капитане, коригирайте курса си на 183 с 4,73 градуса.
Спок, дисплеят ми се напука и летя на сляпо.
Без него е практически невъзможно да достигнете крайната си цел.
Върна ли се, ще си поговорим за подхода ти да даваш кураж.
Няма да успее, командире.
Моят дисплей работи. Виждам те, Кърк. На 200 метра пред мен си.
Коригирай курса си няколко градуса наляво и ме следвай.
Скоти, приближаваме. Отваряй, чуваш ли? Скоти?
Ако ни чувате, г-н Скот, отворете вратата след десет...
Какво е това обратно броене? - Нямам представа, друже.
Къде си, Скоти? - 1800 метра...
Къде си? Чуваш ли ме, Скоти?
Ужасно съжалявам. - Отворете вратата, г-н Скот.
Отваряй! - Сега!
Добре дошли на борда.
Радвам се да те видя, Скоти. - Кой е този?
Кхан, това е Скоти. - Здравей.
Още не знаят, че сме се качили. Знам най-прекия път до мостика.
Нагласени са на зашеметяване. - Техните няма да бъдат.
Гледай тогава да не те улучат.
Командире, установих връзка с Нови Вулкан, както поискахте.
На екрана, моля. - Изчакайте.
Г-н Спок? - Г-н Спок.
Адмирале?
После ще се разправям с теб...
Срам ме е, че съм твоя дъщеря.
Сър, засякохме, че е отворен шлюз на палуба 13.
Кхан...
Скоро ще стрелят, а ние ходим пеш! - В турбоасансьорите сме в капан.
Ще минем покрай двигателния отсек. Стрелят ли, ще дестабилизират ядрото,
което ни дава предимство. - Къде го намери този?
Дълга история. - Ще бъда кратък.
По време на пътуванията си срещал ли си човек на име Кхан?
Както знаеш, съм дал обет да не издавам информация,
която би могла да промени бъдещето ти.
Пътят си е твой, за да го извървиш.
След това уточнение,
Кхан Нуниен Синг е най-опасният враг, с когото се е сблъсквал "Ентърпрайз".
Той е брилянтен, безмилостен
и не ще се поколебае да убие всеки един от вас.
Надвихте ли го? - С голяма саможертва.
Да. - Как?
Не искам да предизвиквам съдбата, но къде са всички?
Корабът е с минимален екипаж. Може да се управлява дори от един.
Скоти, добре ли си? - Да. Къде е Кхан?
Лейтенант, съберете старшия персонал в оръжейния отсек.
Добре.
Д-р Маккой, задействахте торпедо, бихте ли могъл да го повторите?
Че защо ми е да го правя? - Можете ли или не?
По дяволите, човече. Лекар съм, не инженер!
Ето защо искам да ме слушате много внимателно, докторе.
Къде се дяна?
По дяволите... - Насам.
Стигнем ли до мостика, обезвреди го.
Да зашеметя Кхан? Не ни ли помага?
Вероятно ние му помагаме.
Мощността е възстановена, сър. - Прехванете "Ентърпрайз".
Гледай да не ни създава грижи.
Извинете.
Адмирал Маркъс, арестуван сте. - Наистина ли ще го направиш?
Станете от стола си.
Спри и се замисли какво правиш, Кърк. Помисли какво направи на Кронос.
Приземи се на вражеска територия и уби клингонски патрул.
Дори да не си оставил следи, войната е неизбежна.
И кой ще ни поведе? Ти ли?!
Не поведа ли Звездната флота, целият ни вид ще бъде застрашен!
Ако искаш да ме свалиш от кораба, ще трябва да ме убиеш.
Няма да ви убивам, сър.
Ще ви зашеметя и ще ви измъкна от стола.
Предпочитам да не го правя пред дъщеря ви.
Добре ли си? - Да, капитане.
Джим!
Изслушай ме... Почакай.
Не трябваше изобщо да ме будиш.
Къде е капитанът, г-н Сулу? - Сензорите ни са извън строя.
Смятам да бъда пределно ясен. Вашият екипаж за моя.
Преметна ни. - Умен сте, г-н Спок.
Спок, недей да...
Г-н Спок, дайте ми екипажа.
След това какво ще направиш? - Ще продължим започнатото си дело.
Което е масов геноцид на всички, които са несъвършени за вас.
Да ви унищожа ли, г-н Спок, или ще ми дадете каквото искам?
Телепортът ни не работи. - За щастие моят е в изправност.
Свалете щитовете си.
Каква гаранция имам, че няма да унищожиш "Ентърпрайз"?
Да разсъждаваме логично, г-н Спок.
Първо ще убия капитана ви, за да докажа решителността си,
а ако това няма ефект, ще убия вас и целия ви екипаж.
Разрушавайки кораба ни, ще погубиш собствените си хора.
Екипажът ви се нуждае от кислород, докато моят - не.
Ще се прицеля в животоподдържащата система, която се намира над кърмата.
Когато последният на борда се удуши,
ще мина по студените ви трупове, за да спася хората си.
А сега... ще започваме ли?
Свали щитовете.
Мъдър избор, г-н Спок.
Виждам 72 торпеда, които още са заредени.
Не са ли в мои ръце, ще го разбера.
Вулканците не лъжат. Торпедата са изцяло твои.
Благодаря, г-н Спок. - Изпълних условията ти.
Сега изпълни моите. - Кърк...
В крайна сметка ще се върнеш при екипажа си.
Никой кораб не бива да бъде потопен без капитана си.
Насочва фазерите към нас.
Пуснете ни!
Щитовете паднаха до 6%. - Торпедата... Колко време остава?
Дванадесет секунди, сър. - Пригответе се за близка детонация.
Какви ги говори? Каква детонация? - Задействал е проклетите торпеда.
Не...
Оръжията им са извън строя. Добра работа, командире.
Благодаря, лейтенант. - Боунс!
Сестра! - Д-р Маркъс.
Радвам се да те видя, Джим. - Помогнал си на Спок, нали?
Дяволски прав си. - Уби екипажа на Кхан.
Коравосърдечен е, но не толкова. Екипажът му е тук.
72 души на сигурно място в крио капсулите си.
Кучи син!
Централното захранване прекъсна. - Резервно захранване.
Също е извън строя, сър.
Притеглени сме от земната гравитация.
Може ли да го спрем? - Нищо не мога да направя.
Напуснете отсека!
Аварийна херметизация. Дано не страдаш от морска болест.
А ти? - Да.
Евакуирайте екипажа. - Слушам.
Като действащ капитан, ви нареждам да напуснете кораба.
Пренасочвам цялата налична енергия към животоподръжката и доковете.
Заповядах ви да напуснете кораба!
При цялото ми уважение, сър, никъде няма да ходим.
Един ден ме няма на кораба. Само един!
Гравитационните системи отказват, дръжте се!
До всички - евакуирайте се. Насочете се към совалките.
Няма да има никаква евакуация, ако не стабилизираме проклетия кораб!
Може ли да възстановим мощността? - Само от машинното.
Трябва да стигнем до светлинното ядро.
Джим?
Трябва да възстановим мощността!
Скоти, трябва да скочим! - Какво?
Скачай! - Господи!
Резервното захранване е на 15% и продължава да спада.
Пълна евакуация. Насочете се към совалките.
Джим! - Дръж се!
Изпускам се!
Държа ви, капитане. - Чеков?
Не пускай!
Дори да включим ядрото, ще трябва да пренасочим енергията.
Какво искаш да кажеш? - Някой трябва да го направи ръчно.
Момко, превключвателят е... - При навигационния отражател. Отивам!
Сулу, използвайте наличното да стабилизирате кораба.
Правя всичко възможно, сър.
Дисбаланс в светлинното ядро. Опасност.
О, не! Гнездата са разместени! Няма как да пренасочим енергията!
Свършено е с кораба, сър! Край!
Не, не е! - Почакай, Джим!
Не може да влезеш, ще умреш! Радиацията ще ни убие!
Чуваш ли ме изобщо? - Влизам вътре.
Ще умрем от радиацията, преди да стигнем до гнездата.
Сам ще отида.
Не се ли върне мощността и да пуснем щитовете, ще изгорим в атмосферата.
Светлинното ядро се включи. - Обратна тяга, г-н Сулу.
Обратна тяга на пълна мощност! В готовност!
Щитовете са възстановени. - Имаме мощност.
"Ентърпрайз" се стабилизира, г-н Спок. Същинско чудо.
Чудеса не съществуват.
Машинното до мостика. - Г-н Скот?
Най-добре елате, г-н Спок. Побързайте.
Отвори вратата. - Пречистващият процес не е завършил.
Радиацията е изпълнила помещението. Вратата е заключена, сър.
Как е корабът?
Извън опасност е.
Спасихте екипажа си.
Използва това, което искаше срещу Кхан.
Хитър ход.
Би направил същото на мое място.
Да, а ти щеше да направиш това.
Логично е.
Страх ме е, Спок.
Помогни ми да не се страхувам.
Как правиш избор да не се страхуваш?
Не зная.
В момента не успявам.
Искам да знаеш защо не можех да те оставя да умреш.
Защо се върнах за теб... - Защото си мой приятел.
Кхан!
Разминахме се на косъм!
Задай курс на сблъсък - щабквартирата на Звездната флота!
Повреда в двигателя. Негарантирано достигане на целта.
Потвърдете заповедта. - Потвърждавам!
Сканирайте "Венджънс" за признаци на живот.
Сър, няма начин някой да оцелее след...
Той би могъл. - Слушам, сър.
Видяхте ли го? Скочи от 30 метра! - Може ли да го телепортираме?
Щетите са твърде големи. Бих могъл да ви телепортирам долу.
Хвани го.
Бъдете в готовност за координати. - Слушам, сър.
Вкарай 3517 на 2598. - Координатите потвърдени.
Бързо ми намерете криогенна капсула!
Извадете го от капсулата и го дръжте в кома.
Ще поставим вътре Кърк. Само така ще запазим мозъчните му функции.
Остана ли от кръвта на Кхан? - Не.
"Ентърпрайз" до Спок. Отговори, Спок.
Задействайте криогенната капсула.
Мостик, не мога да се свържа със Спок. Кхан ми е необходим жив.
Върнете негодника на борда. Вярвам, че може да спаси Кърк.
Не може ли да го телепортираме? - Не спира да се движи!
А можеш ли да телепортираш някой долу?
Спок!
Спок! Спри, Спок!
Той е единственият ни шанс да спасим Кърк!
Какво е? - Момче.
Да го кръстим Джим. - Баща ти бе капитан за 12 минути...
Успя да спаси 800 души. Предизвиквам те да го надминеш.
Не ставай мелодраматичен. Умря само за малко.
Трансфузията направи останалото. Беше в безсъзнание две седмици.
Клетките ти бяха облъчени. Нямах друг избор.
Кхан? - Направихме серум от кръвта му.
Случайно да имаш наклонност да убиваш? Жажда за власт?
Не повече от обичайното. Как го залови?
Не аз го хванах.
Спаси живота ми. - С Ухура също имаме заслуги.
Вие също спасихте живота ни, капитане. - Престани, Спок.
Благодаря ти. - За нищо, Джим.
Винаги ще има такива, които искат да ни навредят.
За да ги спрем, рискуваме да пробудим същото зло, което спи в самите нас.
Първо у нас се поражда инстинкта да търсим мъст за близките си.
Но ние не сме такива.
Събрали сме се днес да преименуваме кораба и да почетем загиналите близки.
Само преди година получих командването на "Ентърпрайз" от Кристофър Пайк,
положих капитанската клетва - думи, които тогава не оцених.
Сега откривам в тях призив да си припомним кои сме били,
и какви трябва да бъдем. А тези думи са:
Космосът - последната граница.
Това са епичните пътешествия на космически кораб "Ентърпрайз".
Предстоящата му петгодишна мисия - да изследва странни нови светове.
Да издирва нови форми на живот и нови цивилизации.
Да се носи гордо там, където никой не е бил преди.
Капитанът е на мостика.
Трудно се става, когато веднъж седнеш на капитанския стол, нали, г-н Сулу?
Наистина звучи добре "капитане". Изцяло ваш е, сър.
Г-н Скот, как е светлинното ядро? - Мърка като коте, капитане.
Готови сме за дългия път. - Чудесно.
Ще бъде забавно, Боунс.
Пет години в космоса? Господ да ми е на помощ!
Д-р Маркъс? Радвам се, че сте част от семейството.
Хубаво е да имаш семейство.
Спок. - Капитане?
Накъде да отидем?
Нямам опит в мисии с такава продължителност,
така че се осланям изцяло на вашата преценка, капитане.
Изведете ни, г-н Сулу. - Слушам, капитане.
Превод и субтитри: Симеон Димитров и Владислав Владев
<<< УНАКС ТИЙМ <> UNACS TEAM >>>