АЛЕН ДЕЛОН
ТРИМА МЪЖЕ ЗА УБИВАНЕ
Режисьор ЖАК ДЕРЕ
С участието на ДАЛИА ДИ ЛАДЗАРО
Сценарист КРИСТОФЪР ФРАНК
У частват още МИШЕЛ ОКЛЕР
ПАСКАЛ РОБЕРТС ЖАН-ПИЕР ДАРА
ФРАНСОА ПЕРО ФЕОДОР АТКИН
ПИТЪР БОНК ЛИН ШАРДОНЕ
БЕРНАР ЛЕ КОК АНДРЕ Ф АЛКОН
ИВАН ТАНГИ ДАНИЕЛ БРЕТОН
СИМОН РЕНАН
ПИЕР ДЮ
Оператор: ЖАН ТУРНИЕ Музика: КЛОД БОУЛИНГ
Пак ли си ходил по нужда в храстите?
Можеш да ми кажеш, на мен ми е все едно.
Да, и аз така си мислех.
Впечатляващо.
Ще имаме нужда от техническата документация
и трябва да знаем сроковете за доставка.
На ваше разположение сме, господин Малиган.
Много добре.
Трябва да се прибираме в Париж.
Шофьорът на господин Емрих ще ви закара.
На всяка цена трябва да говоря с него.
Предайте моите уважения на господин Голман, когато се видите.
Вие познавате господин Голман? - Аз познавам всички.
Вие ще водите следващите разговори с тези двама хомосексуалисти.
Мен ме отвращават. - Да, господине.
За първата категория оръжия, ни обвиняват в...
Вече е късно, ще говорим утре.
От десет дни се опитвам да говоря с вас.
Нашият успех се дължи на много неща,
като наи-важното измежду тях са моите девет часа сън.
Уговорете среща за утре сутринта, в удобен за него час.
Лека нощ, момчето ми. Господа.
А, ето те и теб! Лека нощ, Жерар.
Предлагам срещата да бъде в 11 часа, г-н Музон.
Да не се отмени? - Имате думата ми.
Не карайте много бързо. Има много ненормални по пътищата.
До утре в 11 часа.
Времето е влажно тази вечер.
Да тръгваме, Ерве.
Хей!
Ранен ли сте?
По дяволите! Хайде.
Какво ще правим? - Нищо. Ще чакаме.
Хайде.
Те ще се върнат. - Кой ще се върне?
По дяволите!
Искам носилка, карам ранен. - Веднага, господине.
Какво става? - Идват.
В Ланчиата, отзад.
Изчакайте за декларацията, ще стане бързо.
Мишел Жерфо, улица ''Жермен Се'' 7, Париж
Какво ще правим? - Нищо.
Аз действам само по нареждане.
Господине?
Номера на социалната му застраховка? - Не, не го знам.
Дойде на прага ми и започна да гълта някакви глупости!
Не съм отговорен за действията на някакъв ненормалник.
Къде е мъжът, който докара простреляния?
Прострелян ли? Не е ли злополука?
Два куршума в корема не са злополука. Регистрирахте ли го?
Не. - Браво! Мъжът току-що умря.
Г-н Берота? Аз съм Жерфо. - Да, заповядайте.
Откарах един ранен до болницата, затова закъснях.
На самарянин ли се правиш?
Понякога, но ще ми донесе късмет.
Чувал съм за вас, господин Берота, радвам се, че ще кръстосваме шпаги.
Просто се опитвам да се защитавам. - Не бъдете скромен.
Добре, играем както обичайно. Първоначалната миза е 500,
едно отворени и едно затворено раздаване,
чиповете са по 20.
Съгласни ли сте? - Добре.
Тук е.
Вратовръзката. - Какво й е?
Кой е? - Носим документи за господин Борел.
По това време?
Съжалявам, но той трябва да се запознае с тях до утре сутринта.
Добре, дайте ми ги. - Трябва лично да му обясним.
Той е в банята.
Не се притеснявайте, тои ще се ориентира.
Това е Монини. - Да. Пълна лудост.
Помня изложбата, тогава не беше толкова скъпа.
Сега цената е немислима.
Навремето завършвах образование и нямах пукната пара.
Такъв е животът. - Да, така е.
Млъкни, Лумпи! - Много симпатично куче.
Благодаря ви, госпожо.
Много съжаляваме за притеснението, госпожо. Лека нощ.
Млъкни, Лумпи!
Жан?
Ти ли си?
Спечели ли?
Спечелил е.
Забелязал ли си? Гърдите ми са много по-малки сутрин.
Забелязал е. Колко е часа?
6 часа е.
6 часа? Не може да е истина!
В 7 часа заминаваме.
Имаш по четвърт час да се събудиш, да си оправиш багажа и да се измиеш.
Ти не си спал. - Ще спя когато приснигнем.
А багажът ти? - Взех го пътьом преди да дойда.
Ти си първият мъж, който ме вдига в 6 сутринта.
Обичам да си поспивам, знаеш ли?
Да, знам.
Той знае!
За първи път ще ходя в Трувил. - Винаги има първи път.
Майка ти готина ли е? - Когато иска.
А когато не иска? - Не е готина.
В понеделник трябва да съм в Париж, имам една вечеря.
С кого? - С разни хора.
Ще бъдем в Париж, тогава.
Обожавам те. Ти си най-разбраният мъж, които познавам.
И не казвай ''знам''. - Да, знам.
Идваш ли? - Чакай да си завържа връзките.
Ще ги завържеш в колата. Хайде, побързай.
Качвай се.
Татко? - Да?
Какво има?
Нищо. Имам една важна среща и си мисля.
С Емриш ли?
Откъде знаеш? - Чух ви да си говорите с мама.
Не искам да подранявам. - Защо?
Защото Понте пак ще ме бие.
Кажи му на Понте, че ако те закача, ще си има работа с мен.
Довиждане, момчето ми. - Чао, татко.
Здравейте, момичета!
Благодаря.
Той дойде ли? - Да.
Щастлива ли сте? - Вие как мислите? Лека нощ.
Ако дойде господин Моро, ме повикаите.
Всичко ли е наред? - Да, благодаря.
Ще седна за малко при вас.
Вкусно ли е? - Много е вкусно.
Да, става.
Какво му е? - Уморен е, не е спал от два дни.
Покер ли? - Покер.
Дай ни десерта и ще си лягаме. - Да, веднага, господине.
Много съм щастлива, че те виждам.
И аз, мамо.
Крем карамел или сладолед?
Сладолед. - И аз.
С шоколад ли? - С шоколад.
Кошмарна е! - Майка ти е страхотна.
И аз това казах.
А баща ти?
Баща ми замина с една клиентка, когато бях на 10 години.
Виждате ли се? - Не, никога.
Заповядайте.
Ще дойдеш ли с нас утре вечер?
Трябва да бъде след десет часа. - Значи, ще бъде след десет.
Точно така.
Съгласна ли си? - Добре.
Много е мила, нали? - Да.
Благодаря ви.
Дълго ли ме чакате, Льопренс? - Това не е важно.
Невероятно е! Убиха трима мои сътрудници,
казаха ми наи-дипломатично, че съм страшилище за политическата партия,
а сега и никои нищо не може да каже за тези атентати!
Изумително!
А този Жерфо? - Той е напълно неизвестен.
Това не ми харесва. Тогава, действайте, Льопренс.
Готово. - Така ли?
Всъщност, действаме.
Не намери ли по-малък бански? - Не, но мога да го сваля.
По-добре недей.
Идваш ли във водата? - Не, ще остана тук. А ти?
Аз влизам.
Всичко наред ли е?
Как беше? Добре ли си? - Да, а ти?
Искаш ли да влезем заедно?
Не, водата е студена. - Сега пък се глези!
У дарил ли си се? - Не, нищо ми няма.
Погледни. Видя ли?
Какво?
Има два варианта: или си лудо влюбен в мен,
или нещо те притеснява. - Защо?
Пред теб току-що мина най-хубавият задник, които съм виждала.
Най-хубавият задник, който съм виждал е твоят.
Ето това обичат да чуват жените!
Отивам да си купя бански. Ще се видим в хотела.
Вие ли сте господин Жерфо?
Търсят ви на телефона. - Мен ли?
Телефонната кабина е след бара наляво, по стълбите надолу.
Имам разговор.
Телефонът е долу. - Прехвърлете разговора тук.
Да, слушам ви.
Ало? Ало?
Никой ли няма? - Никой.
Благодаря ви, господине.
Мишел?
Къде е момичето? - Отиде да си купи...
Да си купи какво?
''Полицията не разполага с никаква информация за тройното убийство
от четвъртък вечерта на Жак Музон, Етиен Гернер и Жан Борел.
Жертвите са били сътрудници на Жан-Шарл Емриш.''
Какво има, Мишел?
Нищо. Трябва да отскоча до Париж. Ще ти се обадя.
Какво да кажа на Беа?
Ще й се обадя.
Отлично! Сервисът е за Борг. Борг води 15:0 пред поляка...
Здравей. Ще играете ли днес?
Не. Брат ти тук ли е? - В кухнята е.
Откъде идваш? - Трябваш ми.
Гладен ли си? Няма голям избор.
Какво става? - Това става.
Е и? - Аз намерих този на пътя.
Жак Музон.
Би ли ми подал кутията ''Житан''?
Добре, ела оттатък.
Разказвай.
Мислех, че е злополука. Колата беше ударена в дърво.
Той кървеше и го закарах в болницата.
Той каза ли ти нещо? - Не, нищо.
После?
Тръгнах си от болницата, защото бях закъснял за играта.
Значи не са те регистрирали? - Не, тръгнах си.
Това ли е всичко? - Не, има още.
Сутринта се опитаха да ме убият. - Къде?
Звучи невероятно, но бяхме отишли с Бея при майка ми.
Случило се е веднага. - Плувах в морето
и двама мъже ме нападнаха. Опитаха се да ме удавят.
После? - У спях да се измъкна.
Аз самият не можех да повярвам.
Не казах нищо на Беа.
Половин час по-късно отидохме в едно кафене.
Никога не бях ходил там и никои не ме познава там.
Потърсиха ме по телефона. - И ?
Поисках разговора на бара
и никой не се обади.
Все още нищо не разбирах, но в хотела видях вестника.
Какво е ''Емрик''?
''Емриш'' е дружество, което работи по въпросите на УВ.
Управление по въоръженията към министерството.
Работят с въздухоплавателна техника
и по-специално с ракети.
Не ти трябва да знаеш повече. Сгазил си лука без да искаш.
Нищо не съм направил!
Само закарах един ранен в болницата и това е всичко!
Да отида ли в полицията?
Не смятам така. Не веднага.
Първо трябва да разберем какво става.
Мисля, че имаше едно обвинение срещу Емриш.
Бяха го обвинили, че има шпионин в префектурата.
Не знам какво стана, не работех по този случай.
Няма значение, не ме преследват от ''Емриш''!
Добър ден, бих искал да разговарям с комисар Стенер.
Стенер там ли е?
Той ще се върне ли в службата?
Кажете му, че ще мина към 16 часа.
Какво да правя?
Кротваш докато не разбера какво става.
Прибери се вкъщи и се заключи.
Няма да отваряш на никого и няма да вдигаш телефона.
И ще чакаш. Аз ще дойда с теб.
Аз съм, мамо. Беа там ли е?
Не, ще ти обясня после, дай ми Беа.
Беа?
Не мога. Нямах друг избор.
Тя хубава ли е? - Не се шегувам, Беа.
И аз. - Беа!
Добре, да си хвана ли влака?
Да, така ще бъде най-добре.
Не сме говорили, не знаеш къде съм и не си ме виждала, става ли?
Да не си убил някого?
Как ще се върнеш? - С такси. Тръгвай.
Омръзна ми! - Карай.
След пет минути ще звъннеш на домофона.
Ако кажа ''качи се'', се качваш.
Ако кажа ''можеш да се качиш'', изчезваш.
Не преиграваш ли малко?
Ключовете.
От входа и от апартамента.
Пет минути.
14 часа и 6 минути е.
Качи се.
Тук си е както преди. Все си е като в хладилник.
Нямам ли микрофони в тоалетната, господин инспекторе?
Няма ли цианкалий в уискито?
Видях колата и разбрах, че сте си тук.
Не, това е за деветия етаж.
Исках да ви кажа, че двама мъже ви търсиха.
Кога? - В петък.
Искаха да ви видят на всяка цена и им казах, че сте в Трувил.
Госпожа Пулен?
Как изглеждаха?
Млади и елегантни. Много мили и възпитани.
Благодаря ви. - Довиждане.
Не, драги, няма микрофон в тоалетната,
а относно уискито, сипи по едно и ще видим.
Какъв е този цирк?! - Дай ми 48 часа и ще ти кажа.
До гуша ми дойде!
Аз ще отворя.
Ние кого застреляхме?
Добър ден, догоре ли?
Знам, че сте гальовна, Маргьорит, но стига толкова.
Благодаря, Льопренс.
Ако можех да избирам, щях да се преродя в котарак.
Дори и кастриран, това би ме направило още по-автономен.
Разбирате ли ме? - Не съвсем.
Разкажете ми за Жерфо, този невинен играч на покер,
които хората ви не можаха да улучат, а сега и не знаят къде е.
Смятате ли, че е професионалист? Аз не съм убеден.
Направих каквото трябва. Ще го открием.
За разлика от повечето хора, освен тази меса и някои други творби,
мен Моцарт ме отегчава. Знаете ли, че е бил грубиян?
Чел ли сте писмата му?
Казах ви, че ще го намерим. - Искам да знам за кого работи.
За никого, господине.
Утре ще водим преговори, какво решение сме взели?
Ще изчакаме, господине.
И защо?
Защото един мъж, който не работи за никого се разхожда свободно?
Не сме си решили проблема. Затова ще изчакваме.
Един ден, трябваше да разведа Де Гол из заводите ми,
на него му се ходеше до тоалетната, и аз накарах шофьора да спре.
Де Гол засия и каза: ''Какво щастие щеше да бъде,
ако бях библиотекар тук''. - И ?
Погрижете се бързо да получа добри новини, Льопренс.
Не ви пожелавам лека нощ! Надявам се никак да не ви е лека!
Оставям ви, господине. - Той беше искрен, Льопренс.
Кой, господине? - Генералът.
Г-ца Симонини? - Да?
Бих искал да поговорим. - За какво?
Инспектор Шокар от Националната служба за сигурност.
Веднага ли? - Идвам за втори път днес.
Италианка ли сте? - Защо питате? Акцент ли имам?
Не, нямате акцент. Заради името ви питам.
Реших, че...
Търся Мишел Жерфо. - Защо?
Имам няколко въпроса да му задам.
Струва ми се, че го познавате. - Питате ме дали спя с него?
С други думи. - Да.
Знаете ли къде се намира? - Не.
И нямате никаква представа? - Никаква.
Откога се познавате? - От близо три месеца.
Той с какво се занимава? - Играе на карти.
Питам от какво се препитава? - Именно.
И се справя? - Дори много добре.
Кога го видяхте за последно? - В Трувил, заведе ме при майка си.
В събота сутрин бяхме на плаж, после отидох да си купя бански
и когато се върнах, тои вече беше тръгнал за Париж.
Ето всичко, което открих за него. Прекъснал е образованието си,
младши леитенант от резерва е, през 1965 съдзава транспортна фирма,
печелившо е, но тои се отказва. По-късно прави предприятие
за производство на състезателни мотори, но и от това се отказва.
Не се знае нищо друго за него, освен, че играе на покер.
През 1970 се мести в Париж. Не е женен, няма деца.
Няма собственост, няма политически пристрастия.
Това е. - Знаете повече от мен.
Освен...
Да ? - Не...
Кажете все пак. -Затворен човек е, дори е студен...
но не съвсем...
или по-скоро е сдържан, и горд.
И ? - Кажете ми за какво го търсите?
За убийство на инспектор от разузнаването.
Шокар се обажда, изпратете ми линеика на адрес...
Мишел!
Ето, вече сте по-добре.
Сътресение, леки изгаряния... Бързо ще се оправите.
Радвам се за вас, Жерфо.
Доста ни уплашихте, мен и приятелката ви.
Търсят те за убийство.
Действал сте по следния начин:
извикал сте приятеля си Етар у вас, излязъл сте от апартамента,
после сте позвънил на собствената си врата и сте го застрелял.
Изключително глупаво, нали?
Разкажете ми за бензиностанцията, която избухна, за застреляния мъж
и за колата ви, която е намерена в ужасно състояние.
Уморен ли сте? Починете си малко и ще мина пак.
Да ви закарам ли? - Не, ще остана тук.
Няма да е лошо да оставя някого пред вратата, нали?
Как се казвате? - Шокар.
Прибери се, вземи си дрехи и докараи колата долу на паркинга.
Виж... - Побързай!
''Вила дез ар'', ако обичате.
Искам да говоря с комисар Шокар. - Още не се е върнал.
Свържете ме със станцията му. - Веднага.
Шокар, слушам. - Момичето хвана такси.
Какво да правя? Да се кача ли пак? - Не, стой там.
В колата ли? - Да, в колата.
Благодаря.
Ало? - Господин Жерфо, стая 19, моля.
Аз съм, прибрах се. Някой е бил тук. - Какво?
Вратата беше отворена и всичко е преровено.
Имаше двама мъже долу. - Опиши ми ги.
Един едър и един по-млад и много рус с прическа като на жена.
Изчезвай и ще се видим там, където ти казах!
Ало? Стая 19, бързо!
Ало?
Говорете по-високо, господине. Много лошо ви чувам.
Кого търсите? Нищо не чувам.
Тръгвай!
Имаш ли приятелка у която да отидеш? Да не е в Париж.
Отиди там. Остави ми адреса и няма да мърдаш от там.
Ще ме чакаш да дойда, става ли?
Ще вземеш такси и ще отидеш там веднага.
Ще ми обясниш ли какво става? - Не. Няма време.
Ти за глупачка ли ме вземаш?!
Направи това, което ти казах.
Жерфо е доста груб! - Само това ли ще кажете?
Загубих още един от хората си. Нещата се бавят, а времето си лети.
С либийската сделка чакахме 6 месеца, но всичко мина добре.
Сега нямаме 6 месеца и този мъж е опасен.
Солта, ако обичате.
Поставете я, Шокар.
Носи нещастие.
Добър ден, къде е господинът? - На терасата е.
Е? - Не можем да ги открием и двамата.
Това вече не е липса на късмет, а некомпетентност.
Трябва ми. Жив.
Предпочитам да не е сред живите.
''Ако не си с тях, бъди като тях''.
Казва се: ''Ако не си като тях...''
След изпълнението ви с Жерфо, уроци по английски ли ще ми давате?
Той е професионалист. И то един от най-добрите.
Ако не бяхте толкова глупав, и вие щяхте да го знаете.
Ще го купим. Професионалистът винаги има цена.
Кой сте вие? Какво правите тук?
Приближете се.
Ето го. Музон.
Намерете ми документите на Музон - приет на 17 юни вечерта
с огнестрелна рана. Побързайте!
Да? - Може ли да говоря с госпожа Музон?
Не. Замина при зет си в Рион.
След погребението й омръзна, на мен също.
Не питате ли от какво ни омръзна? - От какво?
От досадници като вас!
Какви досадници? - Стига вече!
Вие какво... ? Какво правите?
Какви хора? - Приятелите ви, които идват.
Аз нямам приятели.
Това си е ваш проблем! Търсете си приятели другаде.
Много говорите. - Да, защото ме е страх.
От мен ли? - От всичко това. И леля я е страх.
Ако продължава така, ще отида в полицията.
Освен ако не сте полицай. Полицай ли сте?
Не, но вие продължавате. - Какво?
Да говорите много.
Защо не започнете от началото? Кой сте вие?
Жан-Марк Гасовиц, на 27 години, студент.
Каква е връзката ви с Музон? - Той ми беше чичо.
Какво искат тези, които ви посещават?
Много добре знаете. - Кажете все пак.
Търсят вас.
Защо не ми направите едно кафе?
А после? - После ще видим.
Ако не дойдат до довечера, ще си направим и вечеря.
Вие да не се нанасяте тук? - Да, нанасям се.
Добре. Значи, кафе? - Да, кафе.
Аз съм.
Казвам се Льоблан. - Така ли?
Вече идвах при вас. - Да, знам.
Обикновено вечерям в бистрото до Парк де Пренс.
Радвам се за вас. Щом вечеряте там, значи готвят хубаво.
Идвал ли е? - Все още не.
Ще дойде.
Когато дойде, ще ви пита за Музон. Той се казва Жерфо.
Знам, вече ми казахте. - Кажете му, че ловът е закрит.
Добре. - Ловът е закрит.
И кого ще му кажете да търси? - Господин Льоблан.
Ловът е закрит.
Забравихте си вестника. - Прочетох го, оставям ви го.
Седнете.
Е? - Казах му.
А защо го няма?
- Иска да говори с хората, които ви изпращат.
Ще ми обясните отвън.
Вие за кои сте?
Аз нямам никакво отношение. - Не, питам за футболния мач.
Аз и футболът... - Не се ли интересувате?
Не много. - Да, разбирам.
Губите ми времето. Той къде е и какво ще прави?
Той е тук.
Ще направим така.
Добре ли си? - Не! Вие сте мръсници!
Оправи си багажа и изчезни. - Вие ме използвахте!
Прави каквото ти казвам. Изчезвай!
А ти за кои си?
Нямаше нужда да го правиш. - Не, но имах желание.
Тръгваме ли?
Значи, вие сте Жерфо. Да не стоим тук.
Да тръгваме, Ерве.
Господин Емриш предпочита добрия тон на запознанствата.
Как е истинското ви име? - Жерфо.
Разбира се. Ще оставите оръжието си на влизане.
Господин Емриш настоява да се видите насаме, но след това ще поговорим.
Вие как се казвате? - Льопренс.
Господин Жерфо!
Седнете, господине. Седнете.
Имаме толкова много неща да си кажем.
Не всеки ден си имаме работа с човек на вашата висота.
Погледнете тази картина. Като всяка творба и тя има история.
Много интересна история.
... съпруга на братовчед на зет ми. Беше невероятна изненада!
И така, картината се върна в семеиството.
Признайте, че е комично.
Господин Емрик, няколко пъти се опитаха да ме убият,
нападнаха моя приятелка и убиха мой приятел,
за това искам да говорим, а не за картините ви.
Грешите, картините са ненужни вещи, без които не можем.
За кого работите?
Аз съм играч, господин Емрик. - Емриш.
По път към уговорката ми за покер, господин Емриш,
видях един ранен и го откарах. - Музон - съветникът ми.
Съвсем случайно ли?
Това не са предварителни разговори.
Тук сте, защото съм предразположен да сключим договор.
Твърдите, че сте играч? Тогава, кажете на какво играем.
Знам как да преговарям с човек, които умее да играе.
А случаят е такъв, нали, господин Жерфо?
Какво ви каза Музон преди да умре? - Нищо.
За аферата за дефектната ракета? Невероятен скандал, нали?
Но няма да има скандал. Погрижих се за това.
Когато се завзема подобен пазар, винаги има щети.
И те го знаеха - Музон, Жермер и другия глупак, Боел.
Те бяха старци, пристрастени към удобствата,
изхабени от семейния живот, които отказаха да ме последват.
Те ме оставиха точно, когато постигахме целта си.
Векът, в който живеем, е като развратница -
граби от тези, които искат да градят и да извоюват нещо.
Аз не съм безхарактерен! Музон се умори,
Жермер започна да има предразсъдъци, а Борел гледаше към сената.
Оставих им трохите и продължих напред без тях.
Но те решиха да ме измамят.
Дойдоха да говорят с вас и с вашите хора
и са проговорили.
Не ми оставиха друг избор. Мъртви са.
И вие щяхте да направите същото на мое място.
А сега, нека да говорим направо. Аз съм прагматик.
Предпочитам нещата да са ясни, за да направим план за деиствие.
Кажете какви са вашите условия.
Не искам нищо и не знам нищо, господин Емрик.
Не ви разбирам, Жерфо! Защо се правите на невинна девица?
Стоите пред мен и аз ви приканвам към разговор, какво повече искате?
Искат ме мъртъв, нали? Тузар стои зад всичко това, нали?
Значи е Рашман? Готро? Кой иска да ме убие? Кой ви изпраща?
Никой. - Ще ми кажете!
Това му е четвъртият инфаркт за тази година.
Така ще бъде по-лесно. Така нещата се подреждат.
Емриш ще отнесе тайната за ракетите със себе си в гроба.
И за убийствата, които последваха - напълно излишни.
Вие нямаше да постъпите така, нали?
Има изтичане на информация в съвета. Можехте да постъпите много мъдро.
Има си хора, които се възползват от информацията.
Нямаше да ви е трудно да ни манипулирате и да получите всичко.
Той беше голям инженер и невероятен стратег,
но възрастта не прощава на никого. Той вече не беше на висота.
Искам да работите с мен. Ценя ви много високо.
Как ви беше името? - Льопренс.
Отидете по дяволите, Льопренс.
Жерфо?
Не можете да откажете. Иначе знаете какво ви очаква.
Независимо къде, независимо кой. Рано или късно.
Добър ден. - Добър ден.
Дойдох да ти кажа, че всичко свърши. - Как така?
Можеш да се прибереш в Париж. - Радвам се.
Че ще се прибереш ли? - Не, че свърши.
А ние? - Какво ние?
И с нас ли е свършено?
Не, сега е началото. - Мислиш ли?
Значи можем да се целунем? - Така мисля.
Дай ми един час да си оправя багажа.
Имаш 30 минути. - Виждам, че не си се променил.
Хайде, бягай.
Да?
Нека влезе.
Готово, господине.
Много добре, Ерве.
''МИШЕЛ ЖЕРФО''
Изгорете това. - Да, господине.