ГОЛЕМИЯТ РЕСТОРАНТ
Добър ден, госпожо, господине. Имате ли резервация?
Доволни ли сте? - Всичко е чудесно, благодаря.
Какъв прекрасен ресторант! - И никак не е скъп.
Горе-долу? - 15-20,000 на човек.
Без вината? - Разбира се.
Ако на 4-та маса поръчат дижестив, да бъде за моя сметка.
А ако не поръчат? - Тогава нищо.
Какво е това? - Яйца "Мимоза".
Това яйца "Мимоза" ли са?! - Да, г-н Септим.
За да са като мимозени листенца, се използва естрагон…
Събудете се! Елате насам.
Внимавайте де!
Кой приготви яйцата? - Той.
Ти ли ги приготви? - Е, и?
Внимавай как отговаряш!
За да са като мимозени листенца, искам естрагон, не магданоз.
Пука ми, говорете с шефа. - Ще ти запука…
Какъв е проблемът? - Как сте, драги ми Марсел?
Какво има? - Иска естрагон вместо магданоз.
В яйцата "Мимоза"? Магданоз и лук, никога естрагон.
И аз това казвам. - Лъже!
Не сте ли доволен от кръщелника ми? - Кръщелник ли ви е?
Казва се Луис. - Даже малко си приличате.
Как е той? А вие как сте? - Добре.
Кухнята не е ли претъпкана?
Да… Извинете ме. Тръгвам.
Този ще ми докара комплекси.
Срамота! Как не те е срам?!
Страхливец! Не, всичко е наред.
Няма как…
Оправете си папийонката! - Простете.
Извикахте ли ме, баронесо? - Не, виках тази сладуранка.
Я каква си сладуранка!
Някой от вас да се казва "сладуранка"?
Изчезвайте тогава! - Беше превъзходно.
Благодаря, бароне. Чантичката ви… След вас.
Къде е другият? - Тук съм, г-н Септим.
Беше чудесно. Пак ще дойдем. - Благодаря ви. Ще ви изпратя.
Какво става? - Днес е четвъртък, бароне.
Президентът Новалес отива в Елисейския дворец.
Значи ще има задръстване.
Щом ме оставите в двореца,
резервирайте маса за вечеря в "При Септим".
Но, Ваше превъзходителство… - В "При Септим", казах.
Г-н Септим…
Какво? - Гледайте само!
Къде?
Ей там.
Ще видят те…
Не бъдете строг. - Трябва.
Благодаря, Роже. - Бонбонче?
Не, благодаря.
Ако обичате! - Кажете, господине. Какво има?
Накапах се. - Не така, почакайте.
Не мърдайте. Стойте така.
На вратовръзката.
О, г-н министър!
Държавният секретар. Помощник държавният секретар.
Господин… - Все едно.
Не съм ви казал най-важното!
О, пак ще ме разсмеете! - Един ден шефът на кабинета ми…
Колко смешно! - Чакайте де!
Шефът на кабинета ме пита…
Тя му била сестра!
Много фин, извисен човек. Под веселата външност…
Драги приятелю! - Г-н комисар.
Това са мои колеги от чужбина. Командаторе Риганти.
И неговият колега от Германия д-р Мюлер.
Обещах да му кажете рецептата на вашето картофено суфле
Да. Моля. - Това е професионална тайна.
Ще си остане между нас… - Заради вас, г-н главен комисар.
И така, вземате айн килограм картофел.
За колко персон? - Зависи. За шест нормален персон
или за един ненормален, дебел персон.
И така. Айн килограм картофел.
Айн литер мляко. Три яйцен.
90 грам бутер,
сол и индийско орехче.
Повтарям. Хер Мюлер Слушайте внимателно.
Айн килограм картофел,
айн литер мляко,
три яйцен,
90 грам бутер,
сол и…
И? Индийско орехче!
Индийско орехче, хер Мюлер!
Синьор Риганти. Г-н комисар.
Разбрахте ли, хер Мюлер?
Ауфвидерзен. Хер Мюлер
Благодаря ви. Нима си тръгвате по средата на обяда?
Няма как, отивам на едно място.
Нещо увъртате. Внимавайте, ще ви разследвам.
Отивам да навестя старата си майчица.
На 90 години е и е толкова висока. - Толкова и ще си остане.
Довиждане, господа. - Господа, суфлето.
Господине…
Я чакайте… Какво е това там? Видяхте ли го?
Къде?
Не, малко е пресилено, ще им се стори странно.
Любопитен съм какво мислят за мен
и как се отнасят с клиентите в мое отсъствие.
Ще видите вие!
Хрумна ми чудна идея.
Добър ден.
Тук ли е собственикът? - Не, г-н Септим излезе.
Сигурно сте доволен. - Защо смятате така?
Късничко ли е за обяд? - Съвсем не.
Заповядайте, ще ви бъде сервирано каквото пожелаете.
Погрижете се за госта ни. - Последвайте ме, моля.
Боже!
Собственика няма ли го? - Г-н Септим излезе.
Сигурно сте доволен.
Доволен ли сте? - Защо?
Значи сте доволен? - Да.
Съжалявам. - Няма нищо.
Как духа само!
Ще седна ей на онази маса. - Разбира се.
Суров е този Септим, нали? Нали? - Понякога.
Суров е, нали? Нямам вина, сам си казахте.
Тук е чудесно.
Няма нищо.
Да видим…
Предпочитам простудата пред това да ми спукат тъпанчетата.
Ще се преместя ей там. - Тя е резервирана.
Няма нищо. Така добре ли е? Благодаря.
Съжалявам. - Няма нищо.
Да видим…
Простете. Музата ме споходи…
О, вие сте поет… - Хрумна ми една рима.
Препоръчвам ви патица по руански.
Да видим… Патица по руански…
Печено глиганско с кадаифен сос… - Кадифен.
А, да, с кадифен сос. Заешко "Салтомортале". Виж ти!
Не ви го препоръчвам…
Не ми препоръчвате заешкото? Хрумна ми още една рима.
Донесете ми една репичка - Моля?
Една репичка - Репичка… Друго?
Ако не съм се заситил - йогурт. - Йогурт.
И не се бавете, че бързам. - Няма с какво да се бавим.
Не, оставете ми менюто.
Какво вино върви с репичките? - Чаша 'Мускаде", господине.
Сухо ли е, или сладко? - По-скоро сухо.
Предпочитам по-сладко. - Тогава чаша "Сотерн".
Сладко ли е? - Много сладко.
Да не е твърде сладко? - Всъщност да.
Не желаете ли полусухо? - Предпочитам полусладко.
Дайте на мен, защото явно не разбирате.
Как е водата ' Евиан"? - Съвсем прясна.
А "Перие"-то? - Много пивка.
Вода "Перие", леко охладена, леко отгазирана.
Да няма бълбук-бълбук.
Лекичко. Не ми го дърпайте от ръцете.
Поръчах само една репичка. Ето я тук.
Чакайте, нямам нож.
Не, няма да ми трябва.
А, благодаря. И 10 прави 50.
Хубаво ли хапнахте?
Не желаете ли едно десертче?
Едно морковче, поръсено със солчица…
Г-н Септим! - Замълчете, простак такъв!
Професионализъм, традиции - всичко забравихте, а?
Няма величие, няма благородство… Вие сте един простак!
Подигравате ли ми се?
Съжалявам. Но не зная кога ще се върне г-н Септим.
Тук съм. Не се блещете така, аз съм.
Дойде дегизиран, с перука. Разиграва ме от маса на маса,
накрая си поръча репичка! Питам: "Морковче не щете ли?",
а той сваля перуката и крещи: "Простак! Простак!"
Ей го на сега! - Боже, боже…
Дано се окажа достоен за честта.
Никога тъй високопоставен човек… - Ако обичате.
Вихме искали да изберем масата.
Отговарям за охраната на президента и бих искал да огледам.
Разбира се.
Госпожице. Толкова короновани глави са сядали в ресторанта ми!
Насам. Може би 15-а маса? - Не.
Тогава 8-а. - Изключено.
Защо? - Президентът е много суеверен.
За нас числото 8 не е… - Но за нас да.
Тогава маса 13. - Добре.
Английската кралица наскоро седя тук.
Скромна, с шапчица, принцът - строг,
а дечицата - същински ангелчета!
Не желае ли специално меню? - Не, има ви доверие.
Той обожава изненадите. - Ще се погрижа да остане доволен.
Президентът държи да опита специалния ви десерт…
Пирамида "Септим", да.
Кажете на президента, че за него Септим ще надмине себе си.
Наред ли е всичко? - Персоналът надежден ли е?
Има трима полицейски синове…
Но нали няма лоши настроения?
Политиката на ресторанта е клиентите ни да са доволни.
Благодарим ви.
До довечера. - Ще ви изпратя.
Боже…
Вие олицетворявате падението на френското ресторантьорство!
Четвърти екип в 16,30 ч. в репетиционната
за курс по актьорско майсторство! - Пак ли?!
Пак! - Боже!
И вие елате, имате нужда.
Искам усмивки, за бога! Усмивки!
Добре беше. Сега вие.
Добре. Тръгвайте.
Не, върнете се!
Все ви повтарям да не се пъчите, да вървите естествено приведен.
Ето така Дръжте, че който чупи - купи!
Продължаваме.
Ето че можете. Тръгвайте. По-експедитивно.
Достатъчно! Стига!
Стига, казах!
Хайде… Не така. Елате тук.
Ще ви обясня. Отсам е кухнята, а оттатък - салонът.
Там обслужвате, а се обслужва с усмивка -
нашият бакшиш за клиента. Дайте, ще ви покажа.
Имам си грижи. Че кой няма! Но трябва и ще сервирам!
Отваряйте… И се усмихвам.
Сега Роже ще покаже как се прави.
Имате си грижи, но трябва да сервирате!
Усмихвате се и тръгвате.
Не знам как стана…
Сигурно е механизмът, какво друго. - Дръпнете се. Да видя.
Май се оправи. - Нищо му няма.
Вземете посудата и отначало.
Имате си грижи… Всъщност имахте допреди малко,
но ще сервирате с усмивка на уста… И тръгвате.
Вие бяхте!
Точно вие! Елате тук, Роже.
Нищо не съм направил… - Напишете му наказанието.
Може ли? - Пишете.
20 пъти да препишете менюто за довечера.
А от мен имате още 10 за утре.
Шрифт "готик".
Боже, боже… - Вашето божекане вече ме изнервя.
Не одобрявате методите ми, знам. - Както е тръгнало…
Но в тях е бъдещето!
Боже, боже…
Г-н Септим, тъкмо вас търсех. - Ето ме.
Пререждах избата. Свършило е…
Я отначало! - Пререждах избата. Свършило е…
"Нюи Сен Жорж" '49, нали? - Да.
Ще ви поръчам няколко кашона. - Трогнат съм.
Удава ли ви се шрифтът "готик"? - Трудно.
Нищо, после ще говорим.
Да затвърдим наученото от този урок. Всички да заемат позиция.
Вие двамата и вие, дето стърчите, избутайте декора.
Вие двамата, почистете стъклата!
"Боже, боже"… Унизително е, няма как.
Сега всички заедно.
Хайде де!
Начало.
Чакайте де, броя!
Три, четири.
Напуснете!
Аз добре ли се справих? - Горе-долу.
Подлизурко! - Вие да внимавате!
Три, четири.
Плие, тандю и хоп.
Спрете! Какво ви прихвана?
Що за масова лудост?! - Той е виновен, г-н Септим.
Защо ускорихте темпото?
Ако не ви бях спрял, докъде щеше да стигне тази вакханалия?
Провокатор! - Прав сте, Роже.
Всички в редица!
Ще ми платите! Ще види той!
Права редица! Идете накрая, Роже.
Скъпо ще ми платите!
Спънаха ли ви?
Кой беше?
Браво! Бунт, а? - Бунт! Боже…
Ще ви накажа утре. - Защо чак утре?
Защото днес ще имаме честта да посрещнем президента Новалес.
Нашият ресторант е посолството на френската кулинария.
Сервирайки, вие служите на Франция.
Провокаторът, слушайте много внимателно.
Слушайте!
Направете аранжимент за довечера.
За довечера?! - Спокойно, имате цели 2 часа.
Тук свирят поне 30 музиканти… - Ще го пригодите за 3 инструмента.
Цигуларят свири ли на флейта? - На флейта?!
Чудесно. Жюлиен, елате тук.
Отворете очи, като ви говоря! Събудете се!
Баща ви не свиреше ли на виолончело? - Свиреше.
Вие сте на виолончелото. - При влизането на президента,
когато ще започне химнът, ще ви направя дискретен знак.
Значи те влизат, а аз правя така.
Без подигравки, моля, съсредоточете се.
Сеньор президенте, сеньорита, сеньор, каква чест…
Не ме мъчете, г-н Септим, прималява ми от глад.
Пардон. Къде се дяна?! Отворете вратата!
Заповядайте. След вас.
Затворете!
Насам.
Насам. Моля.
Ваше превъзходителство… Госпожице…
Тези господа ще ви обслужват.
Веднага се връщам.
Негодници! Скъпо ще ми платите!
Посрамихте ни, съзнавате ли?
Не пипай, гамен такъв! - Защо викате?
Казвам му да не пипа. - Не пипайте! Аз командвам тук! Аз!
Къде ви е шапката? - Нямам си.
Май ми е големичка… - Малко.
Кръщелникът ми ще я закара - Чудесно момче.
Спомни си какво съм те учил - бъди бетон!
Това карамел ли е? - Не ви засяга. Тръгвайте!
Страхливец съм, знам. Е, и?
Върви, момче!
Браво!
Полива с алкохол.
Боже! - Какво става?
Без паника, това беше изненада!
Изненада!
Ел президенте…
Кой? Ето го. Няма го, странно.
Къде е президентът? - Тук беше.
Той изчезна! Отвлекли са го!
Излязъл е да се разтъпче, да подиша чист въздух…
Какъв шегаджия, а? - Ще съобщя в полицията.
Къде е?
Президенте! Тук го няма.
Какво сте ме зяпнали?
Къде е президентът?
И тук го няма. Да не ме виждате за първи път?!
Г-н президент! Няма го.
Дръпнете се!
Какво ви е? - Я ме оставете на мира!
Виждали ли сте наоколо един едър здравеняк?
Тук има само един здравеняк. Аз.
Вижте, Марсел, такова…
Никак не сте мил. Не сте мил и това си е!
В ресторант "При Септим". Благодаря.
Обадих се. След малко ще дойдат.
Е? - Седнете и се успокойте.
Видях го, сега ще дойде. Напразни тревоги.
Искам музика, свирете!
Разкарайте се!
Наистина ли го видяхте? - Тук е, идва.
Дойде ли вече? Ще дойде.
Какво ви е? Защо изглеждате така?
Само не казвайте на полицията, иначе с ресторанта ми е свършено.
Той и така е свършен, но ще го намерим, спокойно.
Какво? Знам ли… Спокойно, всичко е наред.
Всичко е просто чудесно!
Просто чудесно!
По-хубаво няма накъде.
Държавен глава е отвлечен в ресторанта ви.
Честта на Франция е застрашена. Дипломатическият скандал е неминуем.
За да е пълно щастието, остава да ни обявят война.
Че защо да уведомявате полицията!
Простете, бях си изгубил ума. - Намерихте ли го?
Да, тук си е.
Набийте си нещо в главата.
Президентът е изчезнал при вас. Намерете го!
Нямам нищо общо… - Нали при вас изчезна?
Значи сте основен заподозрян. - Притрябвал ми е президент!
Да беше готвач, разбирам, а то…
Смешно ли ви се струва? - Съвсем не.
На мен също.
Подобно отвличане не се импровизира.
Терористите са имали съучастници. - Къде?
Във вашето свърталище! - Не позволявам…
Имате ли доверие на персонала? - Като на себе си.
Тогава да поговорим за вас.
Ерген сте, доколкото знам.
На вашата възраст, с вашата физика…
Нормално ли ви се струва?
Разкажете какви връзки имате.
При моята репутация - в цял Париж. - За глупак ли ме вземате?
Казаното няма да излезе оттук, както и вие, ако ми се подигравате!
Ресторантът е моята радост, моята страст…
Нима рецептата ви за щастие се свежда до…
"Шарлота" с ябълки и бекас на канапе?
Г-н комисар, всичко ще ви кажа.
16-годишен влязох в кулинарията. - Както се влиза в орден?
Предупреждавам ви, отче,
ако не искате да затворя манастира ви - а имам тази власт,
докажете добрата си воля. - Как?
Като ни сътрудничите.
Боже! - Някои сънародници на Новалес -
предимно военни, са напуснали страната при идването му на власт.
Полицията получи сигнал за укриващи се тук терористи,
групирани в тайна организация.
Външното министерство ни прати тези документи. Вижте.
Някой от тези да е ваш клиент?
Не, г-н главен комисар, клиентелата ни не е такава.
Що за глупост?! Датата ли сбъркахте?
Трябваше да го отвлечем на летището. Къде го държите?
Говорете! - Никого не сме отвличали.
Никого?! - Чакахме да ни кажете.
Научихме от вестниците.
Тогава кой го е отвлякъл? Кой?
Може би друга тайна организация.
Но коя? Предатели! Ще ми платят!
Трябва да им видим сметката. - Начинът е един -
да се върнем при извора, тоест в ресторанта.
Да, а дотогава дръжте Септим под око.
Среща - довечера в ресторанта. Не го изпускайте!
В момента го разпитват. Действайте, генерале.
Слушам, капитане.
Вземете снимките. Ако някой от тези терористи
дойде в ресторанта, веднага ми се обадете.
Ами ако ме наблюдават? Ако не мога да говоря свободно?
Понеже… - Разбрах! Разбрах де!
Ще кихате Кихате три пъти, и аз идвам.
И дано не се налага да ви поднасям специалитета си.
Какъв специалитет? - Вземате един заподозрян,
прибавяте четирима инспектори
и готвите 48 часа на бавен огън.
И най-жилавият език омеква.
Разбрахте ли? - Да, г-н главен комисар.
Действайте. - Да, г-н главен комисар.
Ето го. - Оставете ме! Нямам какво да кажа!
Махайте се! Къш!
Махайте се, лешояди такива! Махайте се!
Тръгвай.
Полиция, терористи… Какво ли следва?
Добър ден. - Какво правите тук?
Май не се радвате да ме видите. - Напротив, щастлив съм.
Щастлив?!
Благодетелят на цял един народ е в ръцете на врага по ваша вина!
Ще трябва да ни компенсирате. - Как?
Във вашия ресторант ли бе отвлечен обичаният ни президент?
Значи мога да ви убия.
Опитайте си късмета! Купете си билет и може би….
Без повече глупости!
Ще ми помогнеш да открия тия чакали. Ще ги подлъжеш да се покажат.
Ще кажеш на пресата, че си ги видял. - Не е вярно.
Но терористите ще повярват. - Ще се опитат да ме убият.
Първо ще трябва да се покажат. Хващаме ги и ги разстрелваме.
Застрелваме ги, преди да те убият. - Ами ако ви изпреварят?
Избирай! Те - после или аз - още сега?
Убийци!
Пазете се!
Това вече е върхът!
Е, какво решавате? - Вижте…
Да го обсъдим някъде на спокойствие. - Къде?
Знам ли… Елате някоя вечер да хапнете в ресторанта
Още тази вечер!
Госпожице, господине, заповядайте.
Извинете… Натам.
Какво избрахте? - Ето тази маса.
Имахте достатъчно време да мислите за мен.
Не съм спирал да мисля за вас.
Без повече шеги. Обмислихте ли предложението ми?
Предлагам да говорим след изстрела.
По-здравословно е да говорим преди това.
Лангустата свърши. - Ужасно!
Какво ще правим? - Трябва да кихам.
Едно… две… три. Разбрахте ли?
Дръжте ги под око, идваме. - Само побързайте.
Ей сегичка идвам.
Изкихах се. - Моля?
Кихнах и полицията идва.
Гледайте.
Запазете спокойствие и оставете всичко на мен.
Слушам ви - Главният готвач пак се развилня.
Иска да дойде при вас. - Аз ще ида при него, да чака!
Да не ме разсейва, зает съм! Какво ще поръчате? Пардон.
Не говоря испански. - Напротив, всичко разбирате.
Г-н Септим ни предлага най-доброто си шампанско.
Не е възможно…
Какво казвате?
… полицията… - Подигравате ли ни се?
Зачудих се сладко ли беше, или сухо.
Най-доброто шампанско!
Ще отида с него…
Пожарникарите. - Не.
Те са, ще видите. - Пожарната свири "си-ла, си-ла".
Полицията свири "ре-ла, ре-ла".
Това е "си-ла, си-ла". - "Ре-ла, ре-ла"!
"Си-ла, си-ла". - "Ре-ла, ре-ла".
Тръгвате ли? А шампанското?
Сметката… - Вие ще я платите.
Е?
Разбрах, но къде са?
Зад мен.
Няма никого.
Къде са?
Изпуснали сте ги, глупако! - Арестувайте тази истеричка.
Това е секретарката на г-н Новалес. - Моите почитания.
Стига клоунщини, догонете ги! - Кого?
Кръчмарят не ви ли каза?! - Ако обичате!
Терористите! - Къде са?
Далече. Сто пъти ви обясних - кихах, а вие нищо не разбрахте.
Нищичко! - Аз ли не съм разбрал?!
Току-що обидихте представител на реда.
Ще ви приберем за през нощта. - Не искам!
Отказвам! Възмутен съм!
Пуснете ме, заповядвам ви! Пуснете ме, за бога!
Оставете ме на мира! Какъв позор! Срам и позор!
Утре сутринта ще се оплача на министъра!
Сега ще дойда.
Оставете ни.
Е, дано нощта ви се е отразила ползотворно.
Ще бъда великодушен. Свободен сте.
Колата ви е отпред. - Значи всичко е наред?
Терористите ще гледат да ви гръмнат при първа възможност.
Как така? - Спокойно. Ние ще ви пазим.
Операцията започва отначало. - Не искам.
Нямате избор, драги. Сега или никога.
Какво да правя?
Довиждане, г-н главен… г-н комисар…
Добър ден, Септим. Не се обръщай.
Карай направо. Бъди разумен и изпълнявай.
Ще се поразходим.
Искам да поговорим някъде на спокойствие.
След малко ще подновим разговора. Карай към парк "Сен Клу".
Разбра ли? - Да…
Бъди предпазлив. Помни, че животът ти виси на косъм.
Не спирайте тук. Това е участък, не виждате ли?
Приближете се.
Дръжте се естествено. Кажете, има ли отзад един терорист?
Не знам точно къде, но там ли е? Дискретно!
Там е, нали?
Имате късмет, че съм в настроение. Изчезвайте.
Моля ви, той е там, казвам ви. Иска да ме убие.
Той е убиец. - Няма никого, убедете се сам.
Или е слязъл, или е в багажника.
В багажника, значи! Да видим. - Недейте…
Елате. - Бъдете предпазлив.
Въоръжен ли сте? Внимавайте, той е опасен.
Внимателно… - Опа, избягал е.
Но той ми говореше! - Вече няма да ви говори.
Едва ли е далече - Няма го, спокойно, далече е.
Той ми говореше… - Приберете се и хубаво се наспете.
Да не е отзад? Благодаря ви.
Септим… - Не може да бъде!
Ти постъпи много необмислено. Трябва да си по-разумен.
Повече не го прави. - Няма.
Карай, без да се обръщаш. Парк "Сен Клу", казах.
Там е усамотено и ще мога да се обърна към съвестта ти.
Слез от колата и седни отзад, при мен.
Ще си поговорим.
Сядай!
Не, не съм невидим. Поразтърси се, Септим.
Точно зад теб съм.
Вдигни вестника.
Ето ме.
А сега ме изслушай.
Не преминах през толкова изпитания, за да ти издиктувам някоя рецепта.
Ще бъдеш очистен на мига,
ако не изпълниш нарежданията ми, а те са прости.
Ще поискаш среща с министъра.
Приятелят ти - главният комисар, ще ти съдейства.
Там аз ще им кажа….
Да, г-н министър. Да, господа.
Ние отвлякохме президента Новалес,
но не по политически причини.
Ние сме независима групировка,
която не иска нищо друго освен да живее без компромиси.
Ето какво решихме.
Ако до 3 дни не ни бъдат доставени 200 милиона в съкровищни бонове
с любезното посредничество на г-н Септим,
не само той ще бъде убит на място,
но и президента Новалес ще сполети смърт, достойна за ранга му.
Последствията за Франция ще бъдат катастрофални,
ако отредите на видния гост такава драматична съдба.
Г-н Септим - преносител на откупа, да чака инструкции.
Маршрутът ще му бъде съобщен в колата.
Ще се свържем с вас отново утре. Слушайте точно в 11 ч.
Притиснати сме до стената. - Така е, г-н министър.
Ще екзекутират Новалес. Ужас. - Ами аз?
И вие сте важен, разбира се, но той…
Сега аз трябва да събера откупа,
а вие - да оправдаете доверието ни. Вървете.
Всичко ще мине като по вода, приятелю, ще видите.
Да, то ще се види. - Мислете си за нещо друго.
Утре ще ви позвъня да дойдете за откупа.
Кажете, трябва ли да кихам? - Няма нужда.
Наспете се, искам да сте във форма.
Оттук ли? Лека нощ, г-н комисар.
Всичко се подрежда идеално.
И все пак планът ви е малко коварен.
Няма как, прогресът в служба на старите принципи.
Нужна е стръв, като в риболова.
Представете си реакцията на терористите,
щом научат, че други ще се възползват,
за да изкопчат 200 милиона. - И ще се покажат.
Ще погнат Септим и ние ще ги пипнем.
Но сумата е твърде голяма. Трябва да сведете риска до минимум.
Би било несериозно. От вашия кабинет ли ще ръководим операцията?
Не, от вашия. Все пак идеята беше ваша.
Утре ще взема боновете и ще ви ги донеса.
Благодаря ви, г-н министър.
Ето. Занесете откупа където ви кажат
и ми се обадете. - Дано да мога, г-н комисар.
Бъдете смел.
Изпълнете дълга си. И ние ще изпълним своя.
Да не ме следите? Нали го чухте?
Ако ме следите, ще убият и мен, и президента!
Ще убият президента! Тогава аз вече ще съм мъртъв.
Септим…
Погледнете ме в очите.
Думата ми не ви ли е достатъчна?
Да… - Цяла Франция сега вас гледа.
Ако изпълните мисията си, тя ще ви бъде признателна.
Не може да бъде! Съвсем същата?
Обещавам. - В същия цвят?
Да.
Лек път, Септим.
Вървете. Тръгвайте де!
Сателитът Септим е в орбита, трябва само да го направляваме.
Ако се провали? - Нищо не рискуваме.
Септим най-добре знае, че за омлет трябва да се счупят няколко яйца.
Омлет с 200 милиона! Какво пиршество!
Ще бъдем с него неотлъчно.
Планът ви е твърде дързък.
Позволете.
Ето го. Сега ще видите.
11 ч. е. Включване. Отдръпнете се, моля.
Септим! Тръгни към будката за вестници.
Ще го накараме да обикаля будката.
Спри! Заобиколи будката!
По-бързо!
Още по-бързо!
Спри! Тръгни направо!
Спри! Иди при колата си!
При твоята кола, казах!
Да се качи. - Качи се!
Стриктно ще следваш инструкциите ми!
Преди това си отдъхни, чака те дълъг път.
Ако обичате, г-н министър.
Дотук добре - Ще мине като по вода, ще видите.
Сега остава да уведомя пресата.
"Бъдещето е в ръцете на смелия дребничък французин…"
Подлеци! Ще искат откуп! - Традициите не са каквито бяха.
Никой не рискува за едната чест.
Ние сме такива и ще вземем откупа за благородната ни кауза.
Такава сума не бива да попада в мръсни ръце.
Имайте предвид, че полицията сигурно го следи.
За начало, само ще го следваме.
Но при първия удобен случай…
Септим, след следващия тунел поеми към прохода. Край.
Ето го! - Хайде.
Карай, докато ти съобщим мястото на срещата.
Помни, че винаги сме наблизо.
Идеално. Скоро ще се появят и ще ни заведат при Новалес.
Търпение. Оставаме в сянка - там се вижда най-ясно.
Гениално. Изненадахте ни. Нали, Анри?
Тук ще го изпреварим. Това е тайната на следенето.
Особено щом знаем къде отива. - Няма как да ни избяга.
Да потегляме.
Още дълго ли ще се возим?
Засега ни интересува само къде отива.
Сняг, чудно! Само сняг ми липсваше!
Клъвнаха. - Какви са клиентите, шефе?
Кабриолет.
Следван от американски автомобил.
Нашият приятел Септим води кортежа,
следван от очарователна блондинка.
Чудесно.
Тя пък е следвана от лимузина, претъпкана с народ.
Включи се!
Септим? - Да?
След 3 минути ще стигнеш до клисурата Черната скала.
Ще прекосиш селото
и ще завиеш надясно към Вал д'Изер.
Повтарям. След клисурата - посока Вал д'Изер.
Вал д'Изер… Хотел "Пощата", две звезди.
Жабешки бутчета по савойски и агнешка плешка с лют сос.
Операцията продължава.
Всичко е готово, г-н комисар. Насам. - Идеално.
Паркингът е в дъното, инспекторе.
Само да не уплашите нашия смел Септим.
Септим, чуваш ли ме?
Не забравяй, че в теб е нашата надежда.
Внимавай, пътят е хлъзгав. - Благодаря.
Ако колата поднесе, не натискай спирачки,
а дай газ и завърти волана в противоположна посока.
В противоположна ли?!
Не видя ли знака "стоп"?! - След него.
Идиоти! Всичко ще провалят!
А като ти трябват, никакви ги няма! Тези не бяха предвидени.
Настигнат ли го, край.
Какво са ми се лепнали?
Обади му се да бяга!
Септим! Ако полицията те залови, ще бъдеш убит.
Хайде, не губи време. Настъпи газта и бягай.
Изостанаха, чудесно.
Нашия г-н Септим си го бива.
Избягах им.
Ето ги пак. Свършено е с мен.
Ако поднесе… Какво беше?
Натисни спирачка в противоположна посока…
Нищо не помня. Блокирах.
Догонват ме.
Край, свършено е с мен.
Виж ти! Снижи малко!
Ето я първата ни клиентка.
Добре го измислих, нали?
Тя дали гони него? Нека да ускори. - Септим, настъпи газта!
По-бързо! Лесно ви е на вас!
Газ! - Не мога! Не може!
По-бързо, Септим! - Не мога.
По-бързо! - Не мога.
По-бързо де! - Не мога!
Тя не обича ченгета, идеално. Със сигурност е в играта.
Ето я и цялата рода. Цяла процесия, браво.
Газ!
Проклятие!
Разкарах ги, мога да си карам на спокойствие.
Какво е това? Какво става?
Вижте, кола! Бързо!
Не мога… Не издържам повече.
Сили нямам.
Елате! Бързо, качвайте се!
Ама не ме бутайте така!
Ето ги и другите!
Не бива да ги изпускаме от очи!
Спасих ви живота. Ченгетата не биваше да ви хванат.
Защо? - Онези щяха да убият президента,
а вие нямаше да сте между живите. Аз ви спасих живота.
В такъв случай благодаря. - Сложете си колана.
Внимавайте!
По-бързо!
Ето ги.
Няма опасност да ги изгубим.
Продължавайте.
Следят ни! - Кой?
По-добре да не разбираме. Карайте бързо!
Настъпете газта!
Карайте де!
Трябва да ги спрем. Стреляйте в гумите!
Предатели! Ще ги пратя на разстрел!
Може, но засега те стрелят по нас.
Ще ги пипнем на равното. Качвайте се!
Май ги пипнахме.
Вече не друса така.
Явно им избягахме. - Мислите ли?
Никой да не мърда!
А, г-н главен комисар, каква приятна изненада!
Г-н комисар, свърши ли се вече? Свърши ли се?
- Да. Елате с мен.
Не мога повече. Сили нямам…
Защо искаше откупа? - За да не го вземат другите.
Кои? - Похитителите.
Не знам къде е президентът. Не съм го отвличал. Не съм!
Костелив орех е - Ами сега?
Хванете го за кутрето и…
Дайте го на мен! Веднага ще пропее! - Само тя не!
Нали искате да откриете президента?
За съжаление някои методи са забранени от закона.
Не си струваше да вдигате революция.
Г-н комисар…
Може ли да ви кажа нещо?
Късно стана. Сигурно сте уморен.
Аз може ли да си вървя? - Да.
Може ли да си взема палтото? Ще ме изпратите ли?
Тръгваш си в такъв момент! - Уморен съм,
а и днес едва ли ще си намерите ресторанта… тоест президента
Героят на един народ е в опасност, а той си отива в кръчмата!
Трябва да има от всичко - и герои, и кръчми…
Кръчмар!
Харесвам по-сдържани жени. - Чухте ли? Кръчмар съм бил!
В крайна сметка мина добре. С радост дадох своя принос за…
И сме ви признателни - Благодаря ви.
По повод признателността…
Така и не обсъдихме с министъра…
Имате предвид… - Именно.
Ще говорим довечера, когато дойда на вечеря.
По този повод ще ви приготвя пълнено овнешко краче.
Бързо ще пропее, гарантирам ви.
Господа.
Господа, моите почитания.
Довиждане.
Напред към "При Септим"! Добре, господине.
"Ето ни. " "Благодаря, Емил. "
"Добър ден, баронесо. Г-н министър…"
Добър ден, г-н Септим.
"Добър ден, баронесо, министре…" - Добър ден, г-н Септим!
Кой сте вие? - Сега ще се поразходим насаме.
О, пак ли! - Със самолет.
Да, със самолет.
Достатъчно! Следвайте инструкциите ми.
Карайте направо, на кръстовището завийте наляво.
Не отново…
Нали няма пак да… - Карайте!
Не мога повече, сили нямам.
Губите си времето!
За мен случаят е приключен. - Не съвсем.
Как така? Не разбирам.
Скоро ще разберете.
Не се страхувайте.
Всичко ще бъде наред, ще видите. - Да, ще видя.
Извинете…
Г-н президент!
Радвам се да ви видя отново. - И аз - вас.
Добре ли се отнасят с вас? - Никога не съм бил по-щастлив.
Най-сетне съм свободен! Свободен!
Как сте свободен, като сте пленник?
Единствено на самия себе си. - Нищичко не разбирам.
Ще ви призная нещо. Никой не ме е отвличал.
Как така? - Самоотвлякох се.
Какво?! - Да, съвсем сам.
За да се оттегля тук.
Започна се при вас. - О, знам.
Простете ми, но не издържах повече. Трябваше да избягам.
Животът на един държавник е ад.
Напрежението, протоколът, преструвките, лицемерието…
Не помислихте ли какви грижи ще ми създадете?
Имах нужда от простор, от чист въздух, от свобода,
от риболов, от птичи песни… Преоткрих природата, г-н Септим.
А Франция е прекрасна!
Да, знам, че си я бива, но това е несериозно.
Човек трябва да знае какво иска. Да бяхте помислили -
вземеш ли властта, не я губиш. - Де да знаех!
Аз, например, не мога ей така да зарежа ресторанта.
Нямам такова намерение.
Той организира номера с тортата.
Той е бил, значи! - Истински приятел.
Секретарката ви, ви обича. Какви са намеренията ви?
Отстъпвам ви я. - Не я искам.
Всичко омръзва, дори земетресенията.
Не може така, трябва да… - Седнете.
Длъжник съм ви за тези най-хубави дни в живота си.
За мен не бяха точно такива. - Затова поисках да дойдете тук.
Ще ви се реванширам за причинените неприятности.
Как? - Като ви направя герой.
Герой?! - Да.
Благодарение на храбрия г-н Септим
отвлеченият държавен глава е открит и спасен
Президентът изчезна! Няма го! - Какво направи?!
Тоя номер втори път не минава! Открий го, иначе ще гниеш в затвора!
Какво направи?
Музика!
Искам обяснение… - Тихо, звучи химнът.
Не сега.
Не!
Синхронизация за WAF jjdj /29.11.2010 г.