Завръщането на Великолепната Седморка (1966) Return Of The Magnificent Seven 1966 BR Rip XviD DTS - RX8
Скрийте се.
Какво иска да каже той, "скрийте се"?
Трябва да е от слънцето. - Слънцето не му е вързало ръцете.
Чико!
Не, Чико. Не.
Не.
Заведете ги на площада.
Здравей, Крис. - Вин.
Мислех, че работиш като стрелец в Overland.
Напуснах. - Защо?
Заради здравето ми.
Докторът ми препоръча климат с по-малко олово във въздуха.
Какво правиш тук?
Проследих един мъж през границата.
Кой?
Теб.
Е, няма ли да попиташ защо?
Какво? - Защо те следвам.
Ти току-що ми каза. Заради паричната награда.
По дяволите, Крис, мислиш ли, че бих направил такова нещо?
Дойдох да те предупредя, че има награда за главата ти.
Колко?
Пет хиляди. - Долара?
Песос.
По дяволите, достатъчно някой да ти се нахвърли докато спиш.
Може би трябва да те придружа, в случай, че имаш нужда от помощ.
Не искам да ти създавам неприятности. - Никакви неприятности.
Никакви неприятности изобщо.
Браво!
По дяволите...
...остави го да се бие.
Ще платя за бика.
Той иска да знае дали ще платиш и за погребението.
Твой приятел ли е?
Петра.
Молех се да си тук. - Какво има, Петра? Какво се е случило?
Много въоръжени мъже дойдоха в селото ни преди два дни.
Чико се опита да се бие с тях. Нямаше полза.
Всички мъже, които не убиха, закараха на площада...
...и ги отведоха в пустинята.
Идвайки насам, минахме покрай две села...
...и двете бяха без мъже.
Само жени, оплакващи убитите.
Казваш много въоръжени мъже.
Колко? - Не знам. Петдесет, може и повече.
Нищо ли не казаха? Къде ги отвеждат? Защо?
Нищо. - Какво мислиш да направиш, Крис?
Не знам. - Не можем да се бием с цяла армия.
Чико би се бил.
Чико е глупак.
Защото остави оръжието си...
...ожени се за Петра, опитвайки се да постигне нещо?
ї Vamos esta noche, seсor, o maсana?
Какво каза той?
Иска да знае дали ще ги последваме довечера или на сутринта.
Това е голяма страна.Да ги открием може да отнеме много време.
По дяволите, никъде не съм ходил от десет години.
Нито ти.
Не съм, истина е.
Заведи ги в стаята ми. Могат да спят там.
Къде отиваш? - Да доведа помощ.
Да намериш мъже няма да е лесно. - Зависи къде търсиш.
А този? - Той открадна едно прасе, господине.
Прасе? - Да.
Много евтино ще ти го дам.
А този? - Хванал е жена си с друг.
И двамата...
Този струва много песос, господине.
Но на твое място... - Отвори.
Господине... - Отваряй.
Здрасти, Франк.
Крис.
Не съм те виждал наоколо. - Не съм бил наоколо. Бях тук.
Той уби четирима в престрелка.
Факт е. - Какво ще кажеш да излезеш?
Слушам те. - Един приятел е в беда.
Колко голяма беда? - Колкото тази, в която си ти.
Срещу колко пушки ще трябва да се изправиш? Петдесет... Може и повече.
Има ли някой на твоя страна?
Колко?
Риска е много голям, господине.
Сто песос?
Петдесет. - Той уби четирима мъже.
Мога да ги направя петима.
Петдесет.
Къде да те намеря? - В хотела.
Тръгваме на юг сутринта. Имаш ли кон?
Не... но ще си намеря.
Не е много приятелски настроен.
Не наемам приятели.
Цяла нощ ли ще говориш?
Ако имаш уважение към осъдения на смърт...
...ще пазиш тишина и ще го оставиш да прекара последните си часове спокойно.
Ще бъде разстрелян сутринта. - Какво е направил?
Какво не е направил...
Това е Луис Емилио Делгадо.
Не ме разбрахте, господине.
Ти си Луис Делгадо.
Познаваш ли ме? - Чувал съм за теб.
Казах ли ти, че съм известен?
Това е последното му желание.
Не можеш да си представиш колко добре може да се почувства един мъж от това.
Мога. Имах предвид от това, че се знае името ми...
...кой съм.
От години си казвам "Луис, ще дойде и този ден...
...когато няма да се налага да гълташ прахта на другите...
...и всеки ще знае кой си ти."
"Няма да има ограбени влак или село, където хората да не кажат...
...'Ограби ни бандита Луис Емилио Делгадо."'
И точно когато постигнах нещо, ми се случи това.
Какво ще си помислят хората, когато разберат, че съм разстрелян заради убийството на един човек?
Един смрадлив малък човек.
Убивал съм дузина за един ден. Повече!
Казвам ви, господине, няма справедливост - А какво ще кажеш, ако хората не разберат?
Ще разберат. - Не и ако дойдеш на юг с мен.
Срещу 50 пушки, може и повече? Шансът е малък.
По-добър от този, който ще имаш срещу стената утре.
Разбрахме се.
Е?
Какво е заплащането?Колкото ще струва да те изкарам оттук.
Справедливо е. - Колко?
Но, господине, не мога. - Сто песос.
Ще ме изправят срещу стената... - 200.
Имам жена, шест малки деца... - 250.
Три. Но не мога да го пусна.
Трябва да избяга.
Отключи. - Момент, господине.
Имаш ли нещо против да избягам сутринта?
Здравей, Крис.
Става все по-трудно да намериш неангажирана жена.
Да се махаме.
Беше на косъм?
Както и последния път. И този преди него.
Кога ще се научиш, Колби? - Откъде да знам, че е омъжена?
Жените не са добитък, за да бъдат жигосани и да разбереш, че са стока на някой друг.
Какво ще кажеш да използваш този колан за пистолет за нещо повече, освен да ти държи панталоните?
Едно село беше нападнато, мой приятел е взет за заложник.Имам нужда от помощ.
Бих искал да ти подам ръка, Крис, но...
Взели са всички мъже... отвели са ги в пустинята.
Не съм спал много напоследък.
Отвели са всички мъже, казваш? - Преди два дни.
Имаш предвид, че има село пълно само с жени...
...и никой, който да им помогне със земеделската работа?
Без съпрузи? - Без съпрузи.
По дяволите.
Здрасти!
Добри ли са?
Живи са.
Ей!
Ей, какво по дяволите мислиш, че правиш?
Basta con el pequeсo. - Той каза, че малкия е понесъл достатъчно.
Но аз заложих на него. - Загуби.
Ах, ти...
Малкия отнесе достатъчно
Докосни пистолета и ще те убия.
Добре ли си?
Да, господине.
Господине... казвам се Мануел.
Yo he oнdo que busca pistoleros. ї Podrнa llevarme?
Каза, че се казва Мануел. Чул е , че търсим бойци.
Иска да дойде с нас.
Ще го вземеш ли? - За късмет.
Като броим и Чико, ставаме седем.
Добър ден. Прекрасен ден, нали?
Закъсня. - Успах се.
Да се махаме оттук, по дяволите!
Благодаря.
Кафе?
Нямаш нищо против, ако искам нали?
Никога не знаеш кога е наоколо, нали?Толкова е тиха.
Имах една тиха жена някога.
На външен вид беше спокойна като неделна утрин.
Отвътре беше дива като планински пейзаж.
Някой ден ще се върна там.
Къде е това? - Сонора Таун.
Бях там веднъж. - Веднъж?
Имаш предвид не си се връщал повече? - За какво?
На всеки мъж в Сонора се падат по над десет жени , ето за какво.
Трябваше да проверя. Минах през повече от половината за една нощ.
Щях да обиколя и другите, ако не бях си разтегнал мускула на крака.
Обяздвах коне от тази страна на границата и ги продавах опитомени в Деминг.
Сега, доста от тези жени са просто момичета за забавление...
...но откъдето и да погледнеш, жената си е жена.
Прав ли съм, Франк?
Говориш прекалено много, Колби.
Откога един мъж може да говори прекалено много за жени?
Откога? - Колби!
Ти ще поемеш първата стража. - Каза, че Вин ще бъде първи.
Промених си мнението. Върви.
Няма нужда да правиш това, Крис.
Няма да го предизвикам, ако това си мислиш.
Ако го направиш, може да имаш неприятности.Той е бърз.
Бърз, колкото теб?
Мразя да живея с разногласия.
Ще го запомня.
Направи го.
Чудя се защо, по дяволите са отвели Чико и останалите.
Проклет да съм, ако знам.
Докато стигнем до селото, пустинният вятър ще прикрие всички следи.
Ако караме на сляпо, нямаме голям шанс да ги намерим.
Петра каза, че още две села са били нападнати.
Това означава, че са взели около 300 заложници.
Има само един начин да придвижиш толкова много хора пеша в пустинята.
Като добитък.
От един извор до друг.
Това не намалява много възможностите.
Много стада се прекарват оттук до Сиера Мадре.
Всеки ден.
Склони ме.
Какво ще правим междувременно?
Ще оставим Петра и момчето в селото и ще започнем да яздим в широк кръг.
Ще видим дали ще можем да им пресечем пътя.Това може да отнеме много време.
Знам. Не съм ходил никъде от десет години.
Вин, ако трябва да се притесняваш за нещо...
...притеснявай се какво ще стане след като намерим Чико и останалите.
Никога не съм мислил, че ще се върна.
Вин, Колби. Свалете го.
Махнете ги оттук. - Llйvatelos de aquн.
Той избяга - и вижте какво направиха те.
Бедничкият ми.
Дяволският шип.
Простира се от притоците на Кончо, на север до границата.
Според жената, съпругът и е избягал от село, някъде там.
Ето къде държат Чико и останалите.
Казал ли е защо? Не е бил достатъчно време там, за да разбере.
Но между Дяволския шип и Кончо няма село.
Така каза мъжа. Той е бил много време в пустинята, Крис.
Може да се е побъркал, завръщайки се.
Намерил е пътя дотук, нали? - Ще хвана конете.
Тръгваме сутринта.
Ако тръгнем тази вечер, ще спестим време.
Ако изтощим конете си, оставаме пеша.
Ще тръгнем сутринта.
По-добре се наспете.
Ти също, Колби.
Иска ми се да знам със сигурност.
Да знаеш какво?
Дали съм тук, защото Чико е приятел, или само заради стрелбата като Франк.
Да убиваш може да ти стане същност.
И ти мислиш, че това ти се случва.
Защо иначе ще съм тук?
Разбира се, Чико ми е приятел, но...
По дяволите, не знам дори фамилията му.
Нито пък аз.
Не те ли кара да се зачудиш?
Не.
Как, по дяволите стана така, Крис?
През всичките тези години съм проправял пътя си с оръжие...
...нито веднъж не убих човек, за да го видя как пада.
Това време все някога идва...
...хвърлих пистолетите си в кофа за вода и поех по пътя.
И ти ще го направиш.
Чико се грижи за него сякаш е негов.
Крис, защо отведоха Чико и останалите?
Не знам. - Може би...
...ако отидеш в Руралес, поискай помощ.
Няма да има полза.Предполага се, че трябва да ни защитават.
Правили ли са го някога? - Не.
И никога няма да ни защитят.
Защото сме бедни.
И не можем да им платим.
Така е, нали?
Може би някой ден ще бъде различно. - А междувременно?
Правим каквото можем.
И умираме.
Винаги е така.
Крис.
Независимо какво ще се случи...
...никога няма да те забравим, и другите.
Това е всичко, което един мъж може да желае.
Ако питаш мен, трябваше да останем да помогнем на жените.
Ще изостанат със саденето и орането.
И ти, Колби. И ти.
Как така си още с нас, Луис?
Мислех, че щом се измъкнеш от престрелката на площада, ще изчезнеш към хълмовете.
И аз така мислех. - Какво промени намеренията ти?
Ами, имах дълъг разговор със себе си.
Казах си "Луис, за всичките години през които те познавам...
...никога не си направил нещо за някой, освен за себе си."
"Нищо. Време е да направя нещо."
"Къде щеше да си сега, ако ги нямаше бедните фермери, от които си крал?"
"Щеше да си нищо. Помогни на тези бедни хора...
...и ще можеш да яздиш горд, с високо вдигната глава."
Ако някой не ти я отнесе.
Тогава ще умра в добра компания.
По дяволите... Крис убива вече 10 години.
Вин, около половината на това време.
Колби, той преследва чуждите жени между престрелките, в които участва.
Мануел не е нищо друго, освен крадец на пилета.
А ти?
Аз не съм по-добър от тях. - Но все още си тук.
Можеше да избягаш към хълмовете, като мен.
Имам си причина да остана.
И тя няма нищо общо с приятелството...
...или помагането на бедни фермери.
Buenas tardes, compadre Lorca. - Buenas tardes, compadre.
Видяхте ли свещеника? Той ви търсеше.
Отново? - Чул е за убийствата.
Каза, че трябва да опитаме да преговаряме с тях.
Да преговаряме?Да не би да съм изградил властта си чрез преговори?
Преговаряхме ли с отстъпниците, бандитите, корумпираните чиновници?
Но това не са отстъпници, нито бандити.
Нито са корумпирани. - Не ти омръзва да бъдеш съвестта ми.
"Силният трябва да бъде великодушен към слабите."
Знаеш кои са измислили това правило? Слабите!
Франсиско, трябва да говоря с теб. Двама работници са били убити снощи.
Опитвали са се да избягат. - Но ти нямаш право.
Виж, Отче. Знам чувствата ти към тези хора.
Но щеше ли да бъде по-почтена смъртта им, ако бяха паднали върху плуга?
Църквата не може да санкционира... - Санкционира? Ти искаше църква.
Не можеше да се молиш за възникването и, затова дойде при мен.
Ти избра това място тези методи. - Имах причина.
Каква може да бъда причината за да убиваш хладнокръвно Франсиско?
Ти не би разбрал. - Аз разбирам убийство робство.
Виж отче Установих се да възстановя тази църкватова село...
...и възнамерявам да го направя със или без благословията ти.
Не мога да стоя настрана и да позволя това да продължава Франсиско.
Не си длъжен да оставаш. - По всичко личи че трябва да остана.
Той е прав отче Трябва да напуснеш това място.
Не мога. - Имаш предвид няма да го направиш.
Имам предвид не мога.
Buenas tardesseсor. - Buenas tardes.
Какво можем да направим за теб?
Един мой приятел.
Държите го като заложник.
Дошъл съм за него. И за всички останали.
Просто така. - Просто така.
Ти си или много глупав или много смел сеньор
Една моя дума и ще бъдеш мъртъв.
Смятай че и двамата ще сме мъртви.
Пет Уинчестър-а са насочени в главата ти.
Професионалисти.
- Май трябва да си поговорим.
Направихме го вече.
Отче по добре доведи Франсиско. - Не мърдай отче
Ще убиеш свещеник? - Само ако се налага.
Старият Крис.Трябваше да се досетя че ще се появиш.
Хубаво е да...
Колкото и да ви е платено на теб и на твоите хора...
...ще го удвоя. Ще го утроя.
Стария Лорка. - Ела. Ще говорим.
Не мога да го направя.Това е единственото което можеш да направиш.
Вие сте шестима срещу 60.Не очаквай тези фермери да ти помогнат.
Нямат желание да се бият.
Не? - Не.
Убий го.
Хайде. Убий го.
Убивал си други.
Но те нямаха оръжие нали? - Имаха преди 3 години...
...когато 200 мъже дадоха живота си зад стените на тази църква.
Дадоха живота си за да избавят тази страна от тиранията.
Мислиш ли че това засяга тези фермери...
...че преследвах бандити из пустинята и се биех с тях на тази земя...
...докато те се криеха в сламените си легла?
Mis hijos.
Моите синове. Високи изправени като два добре отгледани жребци.
Те бяха заровени тук заедно с другите.
Техните гробове няма да бъдат дълго под руините.
Тази църква това село...
...ще бъде паметник за тези които се биха така добре.
Паметник издигнат с потта и кръвта на тези които никога не са се сражавали.
Ще ти го докажа. Лопез.
Направи каквото ти казва.
Убий го. - Франсиско!
Стой настрана отче - Стоях настрана достатъчно дълго.
Умолявам те Франсиско преди да е станало късно.
Преди Господ да те изпрати в Ада за това което вършиш тук.
Ти пощади живота ми веднъж.
Сега аз ще спася твоя.
Вземи каубоите си и си вървете.
Вървете и не се обръщайте.
Сбърках.
Ти не си стария Крис.
Няма да те оставя да удавиш мъката си в кръвта на тези хора ако това имаш предвид.
Тръгвайте.
Махайте се.
Пак ще се срещнем.
Той ще се върне.
Знам.
Заклех се да не слагам това отново.
Това което върши човек е не винаги това в което се кълне.
Радвам се да те видя Крис.
И аз теб Чико.
Наистина ли?
Лорка има много хора навън.
Срещал съм ги.
Но ние не можем да ти платим за да ни помогнеш Крис.
Познавах един млад стрелец някога.
Беше диво през повечето време пияно хлапе когато го срещнах.
Той се превърна в мъж.
Достатъчно възмъжал за да остави оръжието да се ожени...
...да се опита да постигне нещо.
Той стана и приятел.
За когото си струва да умреш? - Ако се налага.
Ами другите?
Те са тук да се бият.
Ако не беше този случай щеше да е друг.
Качи се на камбанарията. Наблюдавай гробището.
Ако дойдат ще бъде оттам.
И Чико.
Не се привързвай към това оръжие. Когато всичко свърши...
Ще го хвърля във ведро с вода... и ще продължа.
Не знаех че ще се стигне дотук.
Когато Франсиско загуби синовете си се опитах да го утеша.
Каза ми че иска да издигне паметник на загиналите.
Убедих го че трябва да е църква.
Исках го колкото и той.
Дори повече.
Нека Господ ми е съдия опитах се да помогна на тези бедни души...
...опитвах се дълго.
Говорех им за вярата...
...за любовта.
Те ми вярваха.
Но моите думи и техните молитви не промениха нищо.
Умираха деца...
...реколтата погина.
А сега ги предадох.
Аз не съм религиозен отче
Но ще ти кажа нещо.
Те имат нужда от теб. Повече от всякога.
Предадох ги.
Предал си себе си.
Пречупил си се.
Изправи се отче
Поне на колене.
Това е последния. Сега какво?
Довечера ли тръгваме? - Още няма да тръгваме.
Ако ни хванат на открито с 300 човека които са пеша няма да имаме шанс.
Тук ли ще останем? - Имаме покрив и провизии.
Те ще трябва да дойдат при нас. Това намалява преимуществото им.
Те няма да останат навън дълго.
Ще се опитат да приключат с това колкото се може по-бързо.
Иска ми се тези стени да бяха по-високи. Ще станат.
Ти и Франк разделете работниците на две групи.
Едната да поеме южната стена другата - северната.
Намерете камъни дърва глинени тухли всичко зад което човек може да оживее...
...и започнете да строите.
Сега? - Сега.
Бурята свърши.
Имаме цял ден езда до имението.
Искаш да избягам от седем пушки и тези фермери?Тези страхливци?
Всичко което имаме са амунициите в коланите ни...
...водата в манерките ни и храната в стомасите ни.
Достатъчно е.
Повече от достатъчно.
Не знам за теб но мен това ме изплаши.
Смяташ ли че ще ни нападнат пак? - При първа възможност.
Доведете ми кон!
Добре ли си?
Ще ги накарам да страдат заради това.
Ще ги накарам всичките да страдат.
Лопез ти можеш да тръгнеш към имението.
Доведи всички мъже които работят за мен.
Всяко момче достатъчно голямо да носи оръжие.
Фермерите каубоите Доведи ги всички!
Ако го направя няма да има за какво да се връщаш.
Стадата ще се пръснат из хълмовете а реколтата ще погине в полето.
Всичко за което си работил.
Всичко за което съм работил е погребано зад църквата.
Синовете ми.
Направи каквото ти казвам.
Смешно е как съзнанието ти си прави шеги с теб.
Там горе когато идваха към нас си мислех че те са нечии съпрузи.
Съпрузи? - Съюзили се срещу мен.
Тръпки ме полазиха.
Кълна се ако се отървем няма да погледна чужда жена. Никога!
Ох! - Извинявай.
Изглежда ще чакат ноща.
Ако ни нападнат в тъмното ще бъде по-трудно да оцелеем.
Ако побегнем можем да стигнем до селото за два дни може и по-малко.
И тогава какво? - Ще се установим там.
А жените и децата?
Да.
Изглежда трябваше да ме предадеш за тази награда.
Що се отнася до наградата Крис.
Никога не е имало такава.
Просто исках да повървя по пътя ти с теб.
Е може би ще отстъпят. - Не и Лорка.
Той няма да се откаже.
Изглежда го познаваш добре.
Бяха нает да го убия някога.
Срамота е че не си си свършил работата.
От синовете му.
Синовете му?
Той каза че били високи горди като жребци.
Не бяха.
Бяха деликатни като майка си.
Лорка мислеше че са слаби.
Той се държеше грубо с тях опитвайки се да ги направи като себе си.
Майка им се опита да го спре.
Умря опитвайки се.
Те го мразеха искаха го мъртъв.
И те наеха.
Лорка разбра.
Можеше да ме убие.
Вместо това ми даде кон и ме пусна.
Не знам защо.
Може би е видял нещо в теб което никога не е имал.
Може би.
Чудя се как синовете му са загинали тук.
Познавайки Лорка той ги е забъркал.
Тогава защо иска да построи тази църква за тях?
Не за тях Вин. За себе си.
Имал е шанс да направи нещо за тях което не е направил докато са били живи.
Да се гордее с тях.
какво чакат?
Иска ми се Петра да не те беше намерила Крис.
Да не се беше забърквал в това.
И ти и останалите да бъдете убити защо?
Нищо няма да се промени.
Без значение какво ще стане тук нищо няма да се промени.
Винаги ще има някой като Лорка...
...някой който да третира хората като стадо.
Видях достатъчно страх...
...бягане криене
Когато всичко свърши ще тръгна на север през границата.
Някога нареждах живота си с оръжие.
Мога да го направя пак.
Ми Петра?
Мъж изоставил близките си не е гордост за съпругата си.
Тя ще разбере.
Дали?
Лопез отиде до имението.
Утре ще доведем 400 стрелци.
Ако стане това скоро ще приключи.
Колкото по-скоро по-добре. - Съгласен съм.
Ще напиеш старата птичка внимавай.
Ей здрасти Крис.
...Мануел иска да ти каже нещо.
Хайде Мануел. Кажи му.
Todo este tiempo...
Не не не. Кажи му го както те научих.
От много време...
Nocompadre.
Това което се опитва да ти каже Крис е...
...от много години той обикаля от село на село.
Той няма приятели които да помни.
Дори не знае колко е възрастен освен че е млади...
...и че е кръстен Мануел когато е бил висок до коляното на един скакалец.
Друго което помни е че винаги се е чувствал загубен и самотен.
Но не помни повече. Знаеш ли защо? - Не. Защо?
Защото докато се мотаех навън в дъжда...
...Попаднах на табела с името на селото на нея. Нещо си "Del Norte".
Първата част беше изгоряла. - Е?
И така Мануел винаги е търсил място от където да бъде...
...някое място на което да принадлежи с което да се гордее. Сега той го има.
Селото си няма хора а той си няма село.
Така че от сега могат да го наричат... - Мануел от "Нещо си Del Norte".
Добре звучи нали?
Да.
Крис...
Някак си... мисля че трябва да го измъкнем оттук?
Знаеш не го бива много с оръжието и...
...ако ни нападнат пак така може да пострада.
Може би да го изпратим някъде.
Ако го направим ще се чувствам по-добре.
Ами той?
Как ще се чувства той?
Сега най-после той има нещо на което принадлежи.
Да...
Франк беше прав.
Говоря прекалено много.
Това е Франк!
Добре ли си? - Само драскотина.
Искаш да ти отнесат главата ли?
Това си е моята глава.
Ако те убият никой няма да има полза.
Зависи от гледната точка.
Какво го тормози?
Видях те на стената тази сутрин.
Сега и това.
Защо? - Не е твоя работа.
Крис.
Не познаваше жена минали?
Имахме си дом в Западен Тексас.
Не беше нещо особено бяхме в началото. Щяхме да гледаме стадо да оправим ранчото...
Една нощ дойдоха пияни команчи...
...избягали от резервата убивали подпалвали...
Събудихме се бяха около колибата ни - 1415 човека.
Държах ги на разстояние докато ми остана само един патрон.
Ели ми извика да не позволявам да я заловят жива.
Тя... беше виждала какво се е случвало на други.
Започна да ме умолява...
И аз...
Команчите видяха какво направих.
Мислех че ще убият и мен но те не го сториха. Просто си тръгнаха.
На сутринта тръгнах след тях.
Избивах ги по един като през цялото време се надявах че няма да остана жив.
Вече пет години.
Изглежда няма да чакам още дълго.
Чух ги да си говорят. Лорка е изпратил хора за помощ.
Утре ще дойдат още 200 стрелци може и повече.
Няма да ни колонизира Крис.
Иска всички мъртви.
Всички до един.
Господине...
Другите те ме помолиха да говоря с вас.
Не искат да загинете заради тях.
Вървете.
Докато още има време.
Няма да ни убият всички.
Тези които са останали ще се върнат в селото...
...ще започнем отново.
Ако бяхме силни като вас...
Но не сме. Ние сме слаби.
Твърде слаби за да се бием. - Вие се сражавате всеки ден от живота си.
Сражавате се със земята за да отгледате реколта.
Сражавате се за покрива над главите си за дрехите на гърба си.
Не е същото. - По дяволите не е.
Ние сме страхливци господине
Страхуваме се от всеки от всичко.
Целият ни живот е един страх.
Родени сме с него и.
Ще умрем с него.
Това е нашият път. И винаги ще бъде.
Моля ви господине
Умоляваме ви.
Преди да е станало късно.
Вървете си... моля.
Не мислиш за бягство нали Крис?
Той може да е прав.
Познавах един мъж някога. Той беше гръмогласен винаги хвалещ се.
В себе си се боеше и от сянката си.
Никога не би направил това ако другите не бяха дошли.
Говоря за онази нощ в Тексас...
...когато ме накара да дойда с теб на улицата.
Помня че трябваше да ме удариш четири пъти...
...за да вдигна оръжие срещу тях.
Трябва да направим същото за тях Крис.
Трябва да застанем зад тях за да могат някой ден да отстояват сами правата си.
Мислех че мислиш само за жени Колби.
И от тях се страхувах.
Няма да избягаме нали Крис?
Не по дяволите.
Ако мислиш за излизане по-добре да го свършим.
Хълмовете са високи.
Колко мъже останаха?
Преброих 30.
Можем да ги обкръжим от високо и да ги изненадаме отзад.
Ще имаме една възможност.
По-добре от нито една.
Оседлай конете.
Направих го.
Няма ли да го вземеш с нас?
Ще ни прикрива от камбанарията. - Ще имаме нужда от каквато и да е помощ.
Той остава.
За късмет? - За късмет.
Крис!
Хей! Хайде!
Крис!
Продължавайте.
Крис!
Постигнах каквото желаех Крис.
Накрая...
Крис.
Убийте ги. Убийте ги.
Не спирайте. Убийте ги.
Убийте ги.
Беше идея на Чико да довършим строежа на църквата...
...да доведем хората от трите села и да ги обединим.
Мислех че ще се отправиш на север. - Промених си решението.
Готов съм да вървим Чико. - Къде?
Обратно да приберем останалите жени. - Той е доброволец.
Довиждане Колби. - Довиждане Крис.
Жалко че останалите не можаха да видят това.
Ще си спомняме за тях в молитвите си.
Сбогом, Чико. - Крис.
Довиждане, Отче, Чико.
Адиос. - Господ да те благослови.
Проклет да съм.
Съмнявам се.
Съмнявам се много.