БУРВИЛ
ЛУИ ДЬО ФЮНЕС
Г Л У П А К Ъ Т
Сценарий ЖЕРАР УРИ
Участват още: АНРИ ЖЬОНЕС ВЕНАНТИНО ВЕНАНТИНИ
ЛАНДО БУДЗАНКА ЖАК ЕЗЕР ЖАН МЕЙЕР и др.
Оператор АНРИ ДЬОКЕ
Монтаж АЛБЕР ЮРГЕНСОН
Музика ЖОРЖ ДЕЛРЮ
Продуцент РОБЕР ДОРФМАН
Режисьор ЖЕРАР УРИ
Г-жо Шеню, помогнете ми. - Дайте това на мен.
Това е чантата с храната. - Като всяко лято,
ще ви препращам пощата в Каркасон. - Този път реших да обиколя Италия.
Дано там времето е по-хубаво от тук.
Приятен път. - Довиждане.
Ще се върна с тен.
О, не! Каква катастрофа! - Какво е станало?
Вижте, моля ви се! - Какво толкова?
Как какво толкова! Нали виждате! - Кое?
Вече никога няма да вози както преди!
Гледайте къде стъпвате!
Нищо не е станало! - Какви ги говорите?
Какво да правя сега? - Ще вървите пеша.
Тъкмо тръгвах за Италия! - Със самолета е по-бързо.
Аз не бързам. - Аз обаче бързам! Стига толкова!
Много ви моля... - Ето визитката ми.
Застрахователят ми ще се свърже с вас.
На някои хора не им липсва нахалство!
Като сте с голяма кола...
Леополд Сароян, директор...
Голяма работа!
Не за Лондон, да за Ню Йорк, за Стокхолм не знам.
Да. - Г-н Марешал чака за среща.
Да, аз го повиках. Нека влезе.
Бедни ми приятелю, вината е изцяло моя.
Съжалявам за вчерашния инцидент. - Не колкото мен!
Внимавайте, фотьойлът е на колелца.
Цяла нощ не мигнах заради вас. - Остава да ви се извиня.
Бях в шок. - Аз какво да кажа?
Провалих ви почивката, а това проваля и моята.
Още ли възнамерявате да ходите в Италия?
Не знам дали сте в течение, но колата ми е леко съсипана.
Тъкмо затова ви се обадих тази сутрин.
Веднага ми станахте симпатичен.
Хрумна ми нещо, което ще реши проблема.
Пура?
Хаванска е.
Едно уиски? - Щом настоявате.
Натиснете зеленото копче. Вижте какво става там.
Гледайте, гледайте!
Виж ти! - Това не е всичко. Внимание...
Изумително...
Моят приятел г-н Дюшмерц от Маями обикаляше Европа с кадилака си.
Партенонът, Берлинската стена, "Фоли бержер"...
Богатствата на европейската цивилизация.
Какво е това? - Нищо особено.
Подарявам ви го. Един ден получи телеграма...
Дайте, че така не ме слушате. Та получи телеграма... Вярно.
Наздраве. - Спешно го извикаха в САЩ.
Баща му е болен, майка му също. - Много неприятно.
И така, кадилакът бе изоставен тук. - Бедният.
В понеделник ще бъде закаран в Неапол.
В Неапол?! - Помолиха ме да се погрижа
да стигне до Бордо, а оттам - в САЩ.
От Неапол до Бордо... - Пътуването си струва.
Г-н Марешал, това пътуване ще бъде извършено от вас.
От мен ли? - Насам! Аз съм тук!
Извинете. - Днес е 14 август.
На 27-и колата трябва да замине от Бордо за Маями.
След 13 дни... - Именно.
Да обиколиш Италия с кадилак...
Радвате ли се? - Да. Дори ще пийна още едно.
Може ли? - Бутилката е отвън.
Г-н президент. - Ето билета ви за Неапол.
И 500 000 лири за разходите по пътя.
Много сте щедър. Аз консумирам по-малко от кадилака.
Останете за обяд. Поканил съм приятели.
И аз стигнах доста далеч в нашия бранш.
Аз съм в търговията с детски дрешки и с пелени.
Може ли да попитам нещо? - Заповядайте.
Кои книги ще му помогнат да опознае Италия?
Вземете "Разходки в Рим" на Стендал. Прекрасен гид.
Вече си купих гид "Мишлен".
Имам намерение... - Да тръгваме вече.
Фериботът не чака, а времето лети.
Господа, за мен беше чест. - Изходът е натам.
Не тази, там е тоа... Насам.
И... - Да.
Гид "Мишлен", детски дрешки... Какъв беше този глупак?
Келнерът... Няма нужда.
Благодаря.
Как го намирате? - Поздравления ли очаквате?
Поверявате милионите ни на първия срещнат!
От 6 месеца обмисляме нещата, а вие го избирате,
без дори да се допитате до нас! - Не може да ги прекара накуп!
100 кг хероин, 300 кг злато и камъните от Балбек!
Рискувате всичките ни пари.
Това е опасно... за вас.
Ще отговаряте пред американците. - Ще се оправя с тях.
Трябваше ни наивник, който да не подозира нищо.
И така е достатъчно рисковано. - Всичките ми пари са в тази кола.
Ако ги загубя, ще умра. Вие също. - 2700 км, всичко може да се случи.
Избрах го, защото на лицето му е изписано, че е почтен.
Това е най-добрият паспорт.
Митничарите гледат първо човека, после - колата.
Неженен, търговец, с чисто досие.
Приятели, знам, че излагам на риск френската група.
Взех решение, което ще одобрите.
Лично ще следя кадилака по целия маршрут.
Сега да обобщим. Приближете се, моля.
Извадете ми един молив.
Така... Ето го кадилака.
Гумите... Бронята...
По-простичко, моля ви. - Момент... Готово.
Къде ще бъде дрогата?
В задните калници. - Ами златото?
Цялата задна и предна брони са от злато, покрито с хром.
Диамантите, изумрудите и рубините от Балбек ще са в акумулатора,
който е с двойно бакелитово дъно.
Този гениален план е дело...
... на Сароян!
И "Ю Кун Кун" ли е в акумулатора? - Не.
"Ю Кун Кун" - най-големият диамант в света се намира ето тук.
Преди една голяма битка Цезар казал: "И палтото си бих изгорил,
ако се окаже, че знае плана ми." Да последваме неговия пример.
Пазете се, да не свършите като него.
"Ю Кун Кун" - най-големият диамант в света се намира ето тук.
Здравейте. - Носиш ли з-з-записа?
И не само него - това е звукът, а това - картината.
Разтвори го.
План с подписа на С-с-с... - Сароян.
Браво, Марио. - Заработвам си 10-те процента.
Кога? - Нека първо свия кадилака.
От Сароян очаквам изненади. - Всичко е в кърпа вързано.
Някакъв глупак ще прекарва стоката.
Той знае ли нещо? - Не.
Дано не се наложи да го о-о-о... - Обработим?
Не, да го освиткаме. Покрай дивото може да отиде и питомното.
Ало? - Работи!
Ало? - Кажете си номера, ако обичате.
Маркаде 18-19. - Не, номера на колата.
Момент...
Флорида 822-139.
Ще ви включа. - Чудесно.
И ако ме търсят, ще ми кажете? - Точно така.
Чудесно.
Извинете...
Аз напред...
Каква отговорност е да караш такава кола...
А и клаксонът не иска да спре!
Исусе Христе! Какво прави с този клаксон?
Благодаря. - Имате ли нещо за деклариране?
Не, куфарите ми останаха в хотела. - Документите, моля.
Това ли?
Всичко е наред, минавайте.
Наведете се!
Ако караш зад него, ще ни види,
но ако сме далече, ние няма да го виждаме.
Би трябвало да го намеря лесно. Каква суматоха...
Господине...
Господине... Синьоре...
"Буон джорно".
Говорите ли френски? - Не, неаполитански.
Чудно! Елате да видите.
Бронята - откачена отзад и съсипана "аванти".
Вие поправи бързо,
защото аз в Наполи вече два дни.
Почивка свърши.
Как да стане това? - Колата не моя.
Как да стане? Цялата е разнебитена!
Трябва да оправя и тази, и тази...
И за два дни няма да стане. - Няма ли?
Може би, за обичайната цена...
А за 20 000 лири дали няма да стане?
За 20 000? Утре в 9 ч. ще е готова! - А, не така! "Домани" сутринта!
Утре сутринта де. Вие ме разбрахте. Довиждане!
Това е злато, г-н Тайела. - Злато... Злато?!
Благодаря!
Пресвета Дево, благодаря.
Същата броня.
Ето го.
Взема такси... Ами колата? - Сигурно е на паркинга.
Много добре.
Като нова е. - Не е нова, вашата си е.
Знам, че не е нова.
Ето и вашите 20 000. - Много са, 5000 стигат.
Дадена дума - хвърлен камък. - Нищо особено не съм направил.
15 000 тогава. - Аз харесвам французите.
Ето 10 000, но са малко.
Щом настоявате. Благодаря. - Няма защо.
Браво, отлично свършена работа.
Ключовете у вас ли са? - Да.
Ето ги. - Неаполитанците били мошеници...
На всички ще казвам колко сте почтени.
Браво на вас. - Довиждане.
Довиждане! Приятен път!
Хайде де, хайде де! - Скоро ще го настигнем, шефе.
Само това повтаряш, а още не го виждам!
Ало? - Обаждам се от централата в Рим.
Правим проба. Добре ли ме чувате? - Отлично.
Дали може да се обадя в Париж?
Кажете номера. - Солфарино 12-12.
Солфарино 12-12. С поръчка ли? - Да.
Името? - Г-н Сароян.
С-а-р-о-я-н.
Престанете де! - Двигателят е.
Кой двигател? - Нашият.
Свърши. - Кое?
Бензинът. - Не се подигравай с мен!
Забравих да я заредя, шефе. - Ама той се подиграва с мен!
Забравил бил! - Това е бензиностанция.
Бутайте!
Май трябва и аз да се включа!
Хайде, по-живо!
Хей, младеж! Бързо!
Догоре, ако обичате! По-бързо!
По-бързо!
Шефе! Вижте!
Какво има?
Извинете, шефе.
Догоре, "пер фаворе".
Идвам, идвам!
Да?
Да, поръчах разговор с Париж, Да, с г-н Сароян.
Момент, моля.
Да? - Търсят г-н Сароян.
Ако поръчката е от Италия, свържете ги с телефона в колата.
Ягуар 411-763 Милано.
Да, Сароян е на телефона. - Обажда се Марешал.
Какво?! - Не ви чувам.
Не ви чувам, г-н Сароян!
Покрий ме, да не ме види!
Какво е времето в Париж? - Ами...
Облачно, но горещо. - Странно, вече ви чувам добре.
Все едно сте до мен. И тук е горещо.
Ако не бяхте толкова зает, можеше да пътуваме заедно.
Просто исках още веднъж да ви благодаря.
Беше в реда на нещата. - Хора като вас не се срещат често.
Имате ли проблеми с колата? Някакви поправки?
Не, никакви. Никога не съм имал проблеми с колите.
Освен в деня, когато ви срещнах. Спомняте ли си?
Дали си спомням... Глупак! - Ало?
Прекъсна.
Колко ви дължа? - 4500.
Задръжте рестото. - Благодаря.
Готово, шефе, тръгна.
Щях да се задуша! Плащай!
Не казва какво е правил в Неапол. Все едно, ще разберем. Тръгвай!
Ало?
Бръснарницата, "пер фаворе".
Ало? Говорите ли немски, английски, френски?
Какво ще желаете? Луксозна къса подстрижка?
Няма как. - Измиване с "Шанел" или "Фарина"?
Не, само бръснене.
Бръснене, значи... Поне един маникюр?
Защо не... Да, стая 432.
Добре. Този е умрял от глад!
Лулу, слез да преместиш остина на паркинга на хотела.
Не мога повече да живея така!
Ще ми се пръсне главата. - Ти си пълен глупак.
Защо ме караш да ревнувам? - Защото не искаш да се оженим!
Ще тръгна с първия, който ми предложи брак!
Влезте!
Мики!
Какво? - В съседната стая са.
Ела на моето място.
Заради мен ли взехте тези оръжия? - Щом един мъж е красив,
трябва да умее да страда. - Красотата ми е във ваши ръце.
Доста работа й предстои.
Извинете.
По-леко...
Извинете.
Това годежен пръстен ли е? - Да.
Годеникът ви е щастливец.
По-леко, ако обичате.
Той не мисли така и не бърза да се жени.
Още мисли. - Явно е някой интелектуалец.
Дясната ръка, ако обичате. Благодаря.
Разкажете ми за годеника си. - Сицилианец е.
Сигурно е ревнив. - Ужасно. Иска да ме затвори вкъщи.
Защо? - За да му остана вярна.
Щом ви ревнува, значи ви обича.
Ревнивците рано или късно стават... - Рогоносци?
Точно така...
Извинете. - Откачалка! Ще ми се извинява!
Нали му се извиних! Съжалявам, не съм искал!
Пари! Вие сте луд! - Полезно е за бръчките.
Ако обичате! - Само да ви напръскам...
Достатъчно, вървете си! "Баста"!
Довиждане! - Малко одеколон?
Никакъв одеколон! Довиждане!
Поне малко! - "Ариведерчи"!
Готово.
Благодаря.
Не може ли още веднъж? - Не сега.
Жалко. Ръцете ми са неузнаваеми.
Извинете...
Аз... Вие...
Ще кажете някоя глупост. - Мислите ли?
И все пак...
Много ли сте влюбена в годеника си?
Французите не са особено дискретни. - Също като римското слънце.
Готово, свали я! Този човек е изумителен!
Шефе, защо не използвате да проверите товара на кадилака?
Отлична идея! Докато той... Отивам, ти чакай тук.
Госпожице... - Джина.
Сигурно знаете някой добър ресторант.
Може да отидете в "При Пасето" или във "Флавия".
Във "Валадие" има музика.
Вие често ли ходите там? - Понякога.
Ще бъде забавно да се видим там. Вие - на една маса, аз - на друга.
Ако сте сама, ще ви поканя на своята маса.
Но аз не ходя там сама.
Затова ви каня да отидете с мен. - За жалост не съм свободна...
... до 18 ч.
Накъде е паркингът? - Надясно.
Как да стигна до паркинга? - Слезте по стълбите,
ще видите една желязна врата. - Благодаря.
Къде са ключовете?
Бях ги оставил в контакта!
Хубава работа!
Разкарай се!
По дяволите! Как е възможно?
Разкарай се!
Има ли някого? - Не, не!
Добре тогава.
Как е възможно това?
Къде са се дянали?
Сигурно съм ги оставил в стаята...
Какво става?
Вие ли... Хей, вие!
Свалете ме!
Не, надолу!
Свалете колата!
Какво правите?
Какво правите? Престанете!
Чувате ли, престанете!
Престанете, ви казвам! Що за отношение е това?
Господине, дайте ми "ла скала"! "Ла скала"!
Този нищо не разбира! Стълбата!
Май не е от най-умните!
Дайте я насам. Ама че нелепа ситуация!
Колата тръгна надолу! Спрете я!
Спрете колата!
Спрете я!
Не може да бъде!
Да не сте начинаещ?
Тъкмо ги търсех.
Благодаря.
Изглежда обикновен човечец... Вземете, това е за вас.
Напротив, за вас са, "пер лей". Ето, вземете.
Ама че глупак! И собствения си език не разбира!
Маса за двама. - Имате ли резервация?
Не. - Заведението е пълно,
но ще се опитам да ви намеря маса.
Благодаря. - Хайвер и шампанско за начало?
Искате ли? - Да, много съм гладна.
Хайвер, шампанско и... Цялото меню.
Ах, Рим...
Да съм тук с вас...
Не съм се и надявал.
Чувствам се прекрасно.
Стига де! Внимавайте!
Извинете.
Здрасти, Нино.
Нино! Как си?
Ела да седнеш при нас. - Нино, здравей!
Ела при нас. Ще танцуваме ли? - Не мога.
Дайте си ръката! - Какво, тук ли?
Не така!
О, Антонио!
Бутате ме за трети път! Какво "скузи"?
Да си тръгваме. - Ами вечерята?
Вече не съм гладна.
Джина!
Какво има? - Нищо.
Отведете ме оттук. - Къде?
Вкъщи става ли? - Да... Не.
Да напуснем Рим - тази вечер, може и утре.
Искате ли, Антоан? - Да.
Явно сте нещастна, щом искате това от мен.
Качете се.
Най-после.
Поспах, макар и на пресекулки.
Кадилакът!
Пожар! Пелтека е в Рим!
Бързо! Пелтека е в Рим!
Дрогата... Кадилакът... Оръжието, по бързо!
Хайде, по-живо!
Бързо!
Стреляйте!
Стреля по нас, мръсникът!
Щом е така, стреляй в гумите.
Не уцели! Дай назад!
Не уцели!
Дрогата!
Губим дрогата!
Мръсници с мръсници такива! Ще се пребием!
Ще мина на твоето място, ти хвани волана.
Внимавай! Дай пушката!
Уцелих го!
Не стреляйте, не стреляйте...
Не... Не...
Стойте там!
За ремонт! - По това време?!
Ще платя, "солди"! - Слизам веднага.
Вие се връщайте в Рим. Бързо.
Ето... Ще я запаля.
Изстинала е.
Добре де, чухме!
Хайде, минавай!
Годеникът ви! - По-бързо!
Джина, върни се!
Джина, спрете!
Спрете!
Поне няма да продължите пътуването сам.
Простете ми, Антоан. - Гордея се, накарах го да ревнува.
Недейте, може да си носи бръснача. Вие ще сте моят спомен от Италия.
Желая ви много щастие. - Чао, Антоан.
Досадница! - Кретен!
Французи... Любов и пак любов... - Те са италианци.
Аз съм французин.
Довиждане, Джина!
Аз съм Урсула Ламбершаусенбергер.
Сложничко е. Ще повторите ли, ако обичате?
Дали обичам? Може и да ви заобичам.
Аз съм просто Антоан.
Напред, г-н Просто Антоан! - Добре започваме.
Не сте от тези, дето се изчервяват. - Не, ползвам плажно масло.
Знаете ли как се размазва? - Не, но мога да се науча.
Естествена сте, виждам. - Да.
Свянът поражда порочни мисли. Вие имате ли порочни мисли?
Не, никакви! - Така трябва.
Между мъжете и жените няма разлика.
Е, има някои малки разлики.
Имаме по две ръце, два крака... - Ясно, ясно.
Знам за какво говоря. Следвам анатомия в Хайделберг.
Страхотно! Има телефон!
Благодаря. Добре танцувате.
Но не това харесвам у вас. - А кое? Косата?
Познайте. - Може би очите?
Майка ми казва, че имам хубави очи.
Не е свързано с външния ви вид. - Може би моят интелект?
Баща ми мисли, че съм интелигентен. Но той ми е баща.
Харесвам това, че сте скромен. - Представете си да не бях!
Минахме пред най-изисканите хотели в Сиена и Флоренция,
а вие дори не ги погледнахте. Вместо това си мислехте:
"Бедната Урсула, не си е понесла рокля."
Спряхте тук, защото това място е по-подходящо за мен.
И аз обичам къмпингите.
Прикривате щедростта си. Много сте мил.
Отиваме ли да спим? - Чудесна идея.
Заповядайте.
Госпожице, дайте ми един килограм захар.
Благодаря.
Е, това беше. - Да.
Лека нощ. - Лека нощ.
Легнаха си.
Прекалено тясно е за трима! От часове стоим тук!
Каква бъркотия! Какво е това? - Мое е!
А това? Пак е ваше!
И това е ваше! Към това се отнасяйте внимателно.
Чухте ли нещо? - Има комар!
Ето го! Изпуснах го! Готово!
Не се смейте!
Ще ида да се поосвежа.
Антоан? - Да, Урсула?
Спи ли ви се? - Не много.
И на мен. Искате ли да се разходим? - Чудесна идея.
Внимавайте де!
Я стига!
Хайде да се изкъпем. - Само че не си нося банския.
Нито пък аз. Все едно. - Не ми е удобно да ме виждате гол.
Не се безпокойте, аз съм нудистка.
Добре, вие се съблечете.
За това са нужни двама, също като в любовта.
Ако няма да се къпете, марш оттук.
Добре, ще се отдалеча.
Урсула...
Да ви изчакам ли във вашата палатка?
Не, по-добре ме чакайте в своята.
Вие ще дойдете ли?
Може би.
Не сте никакъв джентълмен! - Доколкото виждам, и вие не сте!
Но аз не ви познавам! - Ако целувахме само познати...
Ще се поразходим ли?
Урсула...
Урсула! - Какво става?
Това е Марешал!
Той е! - Урсула...
Какво казва? - Урсула...
Още малко плажно масло? - "Найн, майн либе".
Не! Край, стига толкова!
Какво правя тук?
Каква вечер!
Добър ден.
Ето ви палатката...
Това е, нали? Довиждане.
Пелтека!
Мамка му! Запознава се с глупака!
Има ли сгоден случай, ще го очисти. - Качвайте се.
Заповядайте.
Да сте пипали нещо? Нали завъртях ключа!
Не така... - Вижте какво става! Бързо!
Видях те, че ми нервничиш! Писна ми от вас!
Какво има?
Задръжте го. - Хайде, да потегляме!
Познавате ли още някого тук? - Един приятел диабетик,
с когото съм работил. - Този мошеник е саботирал колата.
Кадилакът му е в ръцете!
Трябва да предупредя Марешал!
Ало?
Госпожице, бих искал да ме свържете с кадилака.
Не така... - Оставете ме да я снимам!
Антоан, може ли да покарам? - Добре, обаче внимавайте.
Колата е деликатна.
Ще ви покажа как става.
Потеглете бавно.
Браво!
Ще се наложи да почакам, така ли? Добре, ще почакам.
Благодаря. Колко бавно става.
Карбураторът и резервоарът са пълни със захар.
Ела. Вземи това.
Ще източим всичко. Всъщност ти ще го източиш.
Хайде, давай.
По-бързо!
Телефонът! - Може ли аз да вдигна?
Оригинално е да говориш по телефона в колата.
Ало? - Ало!
Нищо не чувам, спри!
Радвам се, че попаднах на вас. "Найн", така е по-добре.
Моля? - Аз съм приятел...
... на хер Антоан Марешал.
Той е в опасност.
Разбирате ли? В опасност!
Ако вие не направите нещо, той - "капут"!
Това е ужасно! - Това не знам.
Но мъжът, който е с вас -
красавецът, е мръсник.
"Айн гросе" мръсник, който иска да задиг...
Момент... Извинете.
Той иска да открадне кадилака. - Разбирам.
Ще видя какво мога да направя.
Благодаря. Мисля, че разбра.
За мен ли беше? - Не, за мен.
Каква гледка!
Прекрасно е!
Това заслужава да се заснеме.
Дайте си апарата да ви снимам. - Много сте мил.
Елате да се снимаме заедно.
Не, аз ще се попека на слънце.
Елате при стълбите, там е по-красиво.
Мислите ли?
Знаете ли вица за фотографа? - Не.
Вижте колко е красиво. - Наистина.
Знам още един... - Елате, елате.
Той е още по... - Вижте.
Пристигнахме. Не е ли красиво? - Прекрасно е.
Дайте ми апарата. Застанете там. - Тук ли?
Минете леко вдясно. Точно така.
Назад. Не ви виждам краката.
Още... Още малко.
Точно така. - Другият виц е още по-добър...
Още десетина сантиметра назад.
Ето ви и вас! - И вие ли сте тук?
Насам. - Много сте мила.
Майчице, какъв шок...
По дяволите!
Къде е Марешал? - В морето, с п-п-приятелката си.
Р-р-решиха да поплуват. - Върви да видиш!
Заглушителят.
Щом настоявате... Извинете...
Какво си позволявате?
Сега ще се погрижим за вас!
Мръсник! Ще те намеря!
Ама какво... Я стига!
Дрехите ми ще се свият. Ще бъда смешен.
Шефе, глупакът се къпе с момичето. С дрехите!
Да се махаме оттук.
Уверявам ви, Антоан, това беше истински атентат.
Най-странното е това, че някой се опита да ме предупреди.
Със сигурност е бил ваш приятел. Стана както той каза.
Какво правите?
Ще ме качите ли? Момент.
Щях да забравя. Повредих акумулатора.
Защо? - За да не ви открадне колата.
Мъчно ми е да ви оставя,
но с вас почивката не е почивка. Човек не може да се отпусне.
По-добре по-скромна, но по-спокойна кола.
Ще се качвате ли? - Идвам!
Бъдете предпазлив, Антоан.
Много предпазлив.
"Ауфвидерзен".
Ще ви изпратя пътна помощ!
Г-н комисар... - Добър ден.
Господа, дребните разкрития водят до по-големи.
Този господин - Марио Коста,
който се представя за келнер, бе обвинен в укривателство.
Принудихме го да говори и той изпя най-големия удар на века.
Група наркотрафиканти решават да прехвърлят от Бейрут в САЩ
огромно количество дрога. И това не е всичко.
Заедно с нея прекарват и плячката от обира в Балбек -
злато, диаманти и рубини.
Изглежда със същата пратка пътува...
... и "Ю Кун Кун". - Диамантът, за който писаха?
И всичко това - скрито в една кола. - Мислите, че ще минат оттук?
Да, ако съдим по данните, които ни подават колегите.
Не можем да прегледаме всички коли, ще следим шофьорите.
Ето снимките на престъпниците.
Чудна групичка.
Този още не се е включвал, но според мен ще се окаже той.
Ще минем границата преди него. Ще го чакаме от другата страна.
Запалете фаровете.
Светят ли? - Да. Сега натиснете клаксона.
За трети път го прави. Трябва да я закарам на сервиз.
Колко ви дължа за акумулатора? - 18 000 и 300...
Ще ги закръглим на 20 000. - На 20 000...
А старият акумулатор? - За нищо не става.
Довиждане. - Довиждане.
Ама че тежи пущината!
Паспортите, ако обичате. - Заповядайте.
Отбийте вляво. - Бързам...
Не спорете. - Нещо за деклариране?
Че бързам. - Правете каквото ви казват.
Митница - 5 км
Чакайте...
Не може така!
Ограбват ме!
Господа, не позволявам...
Престанете най-после! Каква е тази врява?
От два часа ни държите тук!
Е, и? - Това е пълно безобразие!
Стегнете се, наблюдават ни. Ако Марешал се появи,
с нас е свършено.
Нищо, г-н комисар. - Чудесно.
Съжалявам... - Няма нищо.
... че не мога да те арестувам. - Не ми говорете на "ти".
Млъкни и се махни оттук. - Боже мой...
Достатъчно! - Извинете, г-н комисар.
Достатъчно, господа. - Хайде!
Елате тук! По-бързо!
Марешал!
Готово... Къде изчезна?
Как се казваше? - Сароян.
Г-н Сароян!
Какви глупаци! Какви тъпанари!
Г-н Сароян!
Какво правите тук? Радвам се да ви видя!
Да знаете какво ми се случи... Ще ви разказвам.
Извинете, но не ви познавам. Припознавате се.
Шегувате се. - Ни най-малко.
Марешал...
Не се казвам така. - Но аз - да.
Колата... - Достатъчно! Не настоявайте!
Добре... Сигурно сте прав.
Извинете, явно съм се объркал.
Ако обичате...
Аз ли? - Да. Отбийте тук.
Казах да си вървиш!
Не ви позволявам... - Млъкни. Махай се оттук.
Документите, моля.
Благодаря.
Глупак!
Как можа да ме заговори!
Всичко ще разберат! - Загубихме дрогата.
Ами останалото? Дюшмерц ще ми види сметката!
Да изчезваме, а? - Наблюдавайте.
Огледахте ли калниците? - Оглеждаме ги в момента.
Не е злато, а обикновено желязо. - В акумулатора няма камъни.
Нито в калниците - дрога. - Значи и "Ю Кун Кун" не е тук.
Диамантът ли?
Виж ти... - Разкажете ми за г-н Сароян.
Добре ли го познавате? - Не, само така си мислех.
Може да тръгвате.
Шефе, ето го!
Минал е! Спасени сме! Изумителен човек!
Не тази, зелена е. Какво ще правим сега?
Там има коли! - Благодаря.
Побързайте, наблюдават ни! - Едуар, ще карате внимателно.
Заповядайте, господине.
Не е злато, а обикновено желязо. - В акумулатора няма камъни.
Извинете, не ви познавам. Припознавате се.
Виж ти, сменили са колата!
Г-н Сароян...
Наистина ме взехте за глупак.
Нищо, аз пак ще ви закарам кадилака в Бордо.
Но първо ще изясним тази работа при приятелите ми в Каркасон.
Хубава работа!
Хайде, хайде!
По-бързо!
Хайде, бързо!
По-бързо!
Тръгвам, тръгвам!
Я стига!
Ку-ку! Ето! - Какво е това?
Мръсник...
Ела!
Последна спирка, всички да слизат.
Дай ключовете. И си кажи молитвата.
Хайде по-кротко, а?
Искаше да ме удавиш, обаче аз мога да плувам.
Искаш да ме гръмнеш? Мен? - Дръпни се, иначе ще страдаш.
Не ме разсмивай, напукани са ми устните.
Гледай, глупако.
Чука на кухо. И да се правиш на мъжкар, хероинът го няма.
Мръдни си телесата, ако обичаш.
Ела да видиш.
Може да огледаш акумулатора. Празен е.
А бронята...
Не е златна, а от най-обикновено желязо.
Н-н-не знаех, че си в течение. - Още ли не си разбрал,
че тази кола е за заблуда?
Ами... - "Ю Кун Кун" ли?
Всичко е в стария ролс-ройс. Отдолу.
Върни ми ключовете.
Ти си човек на Сароян. Защо го предаваш?
Да кажем, че не беше особено коректен с мен.
Ето я!
Нещо за закуска? - Три кафета с мляко.
Без захар. - Добре.
Може ли?
План, подписан Сароян. Всичко е ясно.
Да има г-н Сароян? - Моля?
Сароян. - Защо?
Търсят ви по телефона. - Къде?
Елате, вътре има телефонна кабина. - Вътре ли?
Ало? - Г-н С-с-сароян?
Пелтека! Мръсник с мръсник! Какво искаш?
50 на 50. - Как не!
Пак си помисли.
Хрумна ми нещо. Може да поговорим...
Да се видим при укрепленията, там е спокойно.
Става. - За да се обознача,
ще изсвиря "Любовен миг".
Ела сам, иначе...
Става забавно...
Свържете ме с 18-17. Благодаря.
Марсиал, обажда се Антоан. - От Париж ли се обаждаш?
Току-що пристигнах в Каркасон. - Нали ще обядваш вкъщи?
Имам сериозен проблем. - И имаш нужда от мен?
Задната врата към ул. "Фосе Вер" нали още съществува?
Ето какво ще направиш...
Господа, приятелят ви ви търси по телефона.
Аз ще се обадя.
Бързо! Шефът е в опасност! Намира се на ул. "Фосе Вер" 80.
Добре дошли, господа.
Сюзан, тук имаше трима мъже, нали? - Да, г-н Антоан.
Най-ниският - дето говори така, ще се върне.
Кажете му да не разчита на двамата си приятели.
Дайте му това, ще се зарадва. - Добре, г-н Антоан.
Виж ти, италианецът се връща с подкрепления.
Ще ги пратим да се забавляват заедно.
Какво ще обичате? - Бира.
Къде са се дянали пък сега? Хей, глупаците!
Господине, оставиха това за вас. - Какво е това?
Г-н комисар! - Затваряй си устата. Да тръгваме.
Какво унижение! - Точно така!
В колата!
Пелтека! - Приберете и Марешал.
Ще се видим в участъка. И внимавайте с кадилака.
Къде са двамата глупаци?
Ку-ку!
Хип-хип-хип... - Ура!
Добре изиграно!
Спрете този клаксон, по дяволите!
Клаксонът! С две "к", също като "Ю Кун Кун"!
Господа, това е "Ю Кун Кун".
Изумителен човек!
Арестувайте го. - Мен ли?!
Това момче няма нищо общо, имате думата ми.
Ти не се обаждай! Всички в участъка!
В чудна каша ме забъркахте!
И ще ви измъкна от нея.
Няма от какво да се притеснявам, аз съм невинен.
А и не ви се сърдя, пътуването си струваше.
Такова пътуване не се забравя.
Знаете ли, че... Само да не ни чуят.
Ще приберете 100-те млн.
Застрахователната премия на "Ю Кун Кун".
Вие го намерихте, нали? - Да.
Имате свидетели. - Много.
Затова ви се полага наградата за "Ю Кун Кун".
Май не съм толкова загубен, колкото изглеждам.
100 млн. ! - Само да не ни чуят...
Какво ще правите с тези пари?
Още не съм мислил. - Слушайте...
Имате ли ми доверие?
Имате ми доверие, нали?
Имате ми доверие! - Да.
Не може да бъде... Че от това печелят ли се пари?
Наистина ли?