Всяка година едно събитие прави бум в издателския свят.
За няколко дни излизат от печат 1 млн. екземпляра от една книга.
Не последният роман на нашумял автор,
а пътеводител - прочутият "Дюшмен".
На уречената дата познатата червено-синя корица се появява
на витрината на всяка книжарница в страната.
Хиляди екземпляри се разпращат из цял свят
и туристите не посещават Франция без тази своеобразна библия,
с чиято помощ със затворени очи ще обменят своите долари, лири,
ескудо, рубли или друга валута
за някои изискан специалитет на френската кулинария
Ежедневниците обстойно коментират звездата,
присъдена на проявилите се ресторанти
или отнета на провинилите си.
Понеже тези рецензии се приемат за закон,
на някои ресторанти те са донесли богатство и световна слава.
Но всички без изключение, дори най-реномираните,
са в ужас заради посещенията на мистериозните инспектори.
ЛУИ ДЬО ФЮНЕС
КОЛЮШ
КРИЛЦЕ ИЛИ КЪЛКА
Сценарист КЛОД ЗИДИ
Участват още: АН ЗАКАРИАС
ЖЮЛИЕН ГИОМАР
КЛОД ЖЕНСАК
ЖОРЖ ШАМАРА
ЖАН МАРТЕН
ФЕРНАН ГИО ЖЕРАР БУКАРОН
РЕЙМОН БЮСИЕР
ФИЛИП БУВАР
ДАЛИО
ВИТОРИО КАПРИОЛИ и др.
Оператор КЛОД РЕНОАР
Монтаж РОБЕР и МОНИК ИСНАРДОН
Музика ВЛАДИМИР КОЗМА
Режисьор КЛОД ЗИДИ
Ресторант "Златната раковина".
Сигурен ли сте?
Добре.
Ще взема мерки. Много ви благодаря.
В ресторанта има инспектор от "Дюшмен".
Онзи на пета маса. - Сигурен ли сте?
Оставил ли е дреха на гардероб? Връхната дреха на мъжа от пета.
Незабавно уведомете шефа.
Дайте ми това. - Бих желала да поръчам.
Понеже стридите ви се усладиха, тази порция е от заведението.
Превъзходни са, нали? - Да, чудесни са. Благодаря.
Моля ви, искам да поръчам.
Една мешана салата...
Добър апетит. - ... с праскови роле.
Патица с праскови роле. Но най-напред една минерална вода.
Ще останете възхитен от специалитета ни.
Минералната ми вода! - Ледът - на пета маса!
Мъжът е от "Дюшмен". - Водата ми!
Никога не е достатъчно охладена.
За пета маса! Мъжът е от "Дюшмен".
Не съм поръчвал всичко това. - Бонус.
За човека на "Дюшмен" на пета маса!
О, минералната ми во...
А чайчето ми?
Един "Арманяк", за да преглътнете по-лесно сметката.
Дрехата на господина!
Довиждане.
Май добре мина. - Дадохме всичко от себе си.
Добре че го разпознахте. - Отдалече надушвам инспекторите.
"Отдалече надушвам инспекторите", ама не си познал!
В офиса ли се връщаме?
Рано е още. Остана време за малко суши.
Два ресторанта за една сутрин - да не се преработите?
След месец се оттеглям и синът ми поема бизнеса.
Нима се съмнявате в способностите му?
Нищо не съм казал.
Ама направихте една физиономия... - Грешите.
Момчето е много способно, ще видите.
Виктор! Ще гледаме соя. Искам да насадиш тук, тук и тук.
Добър ден, господа. Дюбрьой?
Как мина в "Златната раковина"? - Превъзходна храна.
Добро обслужване. Дори твърде добро, май ме разпознаха.
Готов ли е докладът ви? - Да, ето го.
Но нека пратим и другиго... - Няма нужда.
Маргьорит! - Навреме ли позвъних, господине?
Да. Сега пишете: "Японски ресторант "Кобе".
Сукияки с тепаняки, последвано от сашими и шабу-шабу
пред очите ви подскачат и танцуват във въздуха,
за да се приземят накрая право в чинията ви."
В ателието ви очакват за снимките.
Добър ден.
Тук ли са всички продукти? Тогава да започваме.
За вдъхновение... Музика.
Ама моля ви! Вагнер е за приготвяне на едър дивеч, за глигани!
А за пиле "Брест" и омари "Роскоф" е нужно нещо различно.
Пуснете ми нещо леко, възвишено, нежно...
Побързайте де!
Проектът на пътеводителя ще бъде ли готов в срок?
Остават ни стотина ресторанта, но ако инспекторите лапат повечко...
Решихте ли дали да отнемете звезда на "Малкият Версай"?
Нужно е още едно посещение... - Г-н директор, шивачът ви чака.
"Ако ви допада да ви подхвърлят храната като на куче,
с всяка мида да рискувате живота си и да ви надписват сметката,
идете в "Океански наслади"..." - Ама моля ви!
Ако не престанете да мърдате,
ще ви приемат в Академията по долни гащи.
Няма повече. - Търсят ви от ателието.
Ало? Да. Не.
Да. О, да. О, не.
Зъболекарят ви. - Добър ден, г-н Дюшмен.
За днес ли се уговорихме?
Вие сте един от най-трудните ми клиенти.
Дали да не отложим за утре, защото днес ми е малко...
Донесох цялото си оборудване!
Нима ви е нужно всичко това?
Отворете уста.
Отворете устата!
Трябва да дегустирате десертите. - Неотложно е.
Едно по 20-балната система.
Две от 20.
Нула. - Г-н Годфроа е тук.
Трябва да изберете дръжка за сабята за приемането си в Академията.
Първата представлява кълка, положена върху крилце,
а втората - крилце върху кълка.
Имате удивително въображение! Първият вариант е идеален.
Няколко подписа, защото куриерът трябва да тръгва.
Справихте се чудесно, благодаря. Просто идеално.
Довечера ще вечеряте в "Ришельо Матиньон".
Поръчахте ми да ви запазя маса.
Синът ми тук ли е? - Каза, че ще работи в стаята си.
Жерар, тук ли си?
Какво става тук? - Проверявах тези яйца.
Инспектираш по 6 ресторанта на ден, а вечер пак работиш.
Няма как, тате. - Но трябва и да си почиваш.
Отиваш на вечеря. - "Ришельо Матиньон".
Тризвезден ресторант. Опитай всички специалитети.
Ама аз имах планове да... - Край с долнопробните заведения.
Тази вечер ще пируваш! Задължително си облечи костюм.
Ролан няма ли го още? - Издокарал си се. Да не се жениш?
Здравейте.
Вижте как ме подредиха!
Ролан, имам малък проблем.
Няма да играеш ли? - Първо трябва да вечерям.
Ще изтегля твоя номер след антракта.
Щом мине номерът на Фисел, прати го да ме смени в ресторанта.
Кога най-сетне ще избереш между пътеводителя и цирка?
Ако го нямаше пътеводителя, от билети ли щяхме да живеем?
Все пред бедняци играем.
Затова парите, които изкарвам, са ни нужни.
Все някога ще трябва да избереш. - Избирам цирка, но нямам избор.
Вземи. Коментарите и сметките от ресторантите следобед.
Добър вечер. - Пъпеш в порто,
желирано яйце, скумрия в ароматен сос,
пастет от дроб, супа от раци... - Вместо пастета ли?
Не, искам и двете. Чакайте, не съм приключил.
Порция риба на скара, а после - пиле "Брест".
Телешка глава... Не, по-скоро телешка пържола.
Не, първо ми донесете пържолата, после - главата.
Киселото зеле хубаво ли е? - Превъзходно.
Донесете ми малко, колкото да го опитам.
И моля да побързате, че закъснявам.
Погледнете ме! Безобразие!
Къде отивате? - Чакат ме.
Забави се. - Тоя ресторант е накрай света.
Не забравяй да вземеш сметката.
Кой иска да си поиграе с Джъмбо?
Джъмбо сам ще си избере. Хайде, Джъмбо.
Охо, той е жаден!
Пий, Джъмбо! Не иска!
Той ми открадна бутилката!
Господине, той избра вас, затова елате и седнете.
Той ще ви избръсне напълно безплатно!
Спрете, станала е грешка! Това е президентът!
Дръпни се! Трябва да го измием! Искате ли?
Внимание...
Не е президентът!
Вчера, като говорихме за сина ми, направихте физиономия.
Уверявам ви, че грешите. - Ами! Направихте ей така.
Обаче синът ми е обиколил три ресторанта по обед
и е вечерял в "Ришельо Матиньон". Вижте сметката! Гледайте си пътя!
И понеже е истински професионалист, е поръчал някои ястия по два пъти.
Анри, спрете тук.
Добро утро, сърове.
Направил съм резерве на маса за мен - мистър Йънг.
Паркирай си задника ей там. - Окей.
Менюто, моля.
Благодаря. - Казвай.
Доматена салата...
... и антрекот "Бордо".
Кока-кола ли ще пиеш?
Не, младо божоле.
Чудесно! Прекрасно! Великолепно!
Ама е твърде младо.
Къде е тоалетната, моля? - Последната врата вляво.
Ориентирай се по мухите.
По две пържения в мазнина!
Какво търсиш тук? - Аз ли? Търсех тоалетната.
Тук да ти прилича на тоалетна? - Да... Не!
Казах, последната врата вляво!
Благодаря.
Сметката, моля.
Сметката е доста...
Като не ти е по джоба, ходи на пикник!
Готие, изследвайте това, моля. - Веднага.
Обиколката ви из провинцията... - Тъкмо това исках да обсъдим.
Повечето големи ресторанти са купени от голяма компания,
която не държи на вкусната храна. Става дума за веригата "Трикател".
Те държат крайпътни заведения и заводски столове!
Явно са решили да се разраснат. - Информацията достоверна ли е?
Източникът не е официален, но такива са слуховете.
Справочникът излиза след месец и ужасно ще се изложа,
ако дам звезди на продавачи на полуфабрикати.
Аз съм водопроводчикът, идвам да проверя радиаторите.
Добър ден.
Трябва да проверя радиаторите.
Няма да се бавя.
Влез.
Простете, г-н директор, но става дума за водопроводчика.
Какъв водопроводчик? - Този, който проверява радиаторите.
Не съм в течение. - Той не е водопроводчик.
Нищо не разбирам! - Водопроводчикът оттатък...
... не е истински! Веднага разбрах - бил съм водопроводчик.
Маргьорит! - Да, г-н директор?
Водопроводчик проверява радиаторите. Знаете ли нещо?
Невъзможно, провериха ги преди месец.
Да, г-н директор? - Запазете спокойствие.
Замълчете! Казвайте само "да", разбрахте ли?
Не разбирам... - Да не искате да ви уволня?
Но... Да, г-н директор. - Разбрахте, значи.
Водопроводчикът там ли е? - В момента...
Дюбрьой! - Да, да... Да.
Дръжте се естествено... Сякаш съм ви удвоил заплатата.
О, благодаря ви. - За това - по-късно.
Искам да излезете от кабинета, да оставите водопроводчика сам
и да дойдете при нас. А сега повтаряйте след мен.
По един аперитив в ателието? Веднага идвам, г-н директор.
Чакам ви. - И това ли да повторя?
Съберете всички! Ще го...
Проект на справочник "Дюшмен" '76
Хванете го!
Ще избяга през прозореца! Вие - нагоре! Вие - надолу!
Маргьорит!
Полилеят ми! - Г-н директор...
Господине... - Маргьорит, махайте с ръце!
Тате!
Отведете го в редакционната и го вържете!
Ами аз?!
Донесете стълба! Дръжте се! Бъдете силна!
Не носете стълба!
Кракът ми! - Боли ли ви?
Извикайте линейка! - Справочникът излиза след месец!
Обадете се и в някоя агенция да ви намерят заместничка!
Оставете ни насаме!
Кой ви изпрати?
За кого беше папката?
Колко ви платиха?
Аз ще ви дам...
Ще ви дам 200 франка, за да ми кажете кои ви изпрати.
Отказва да говори.
Чакай ме с колата отпред. - Но...
Никакво "но"! - Добре, тате. Да се преоблека ли?
Пазите ли проекта на миналогодишния справочник?
Планът е следният. До 10 минути...
... водопроводчикът трябва да избяга.
Няма да чакаме дълго.
Дръжте го!
Не бива да го изпускаме.
Не толкова близо, ще ни види!
По-бързо, ще избяга!
Настъпи газта!
Ляв завой, внимавай! - Внимавам.
Проследи го къде ще отиде.
"Трикател"
Администрация: ет. 1-20 Главна дирекция: ет. 21
Добър ден, Ламбер. Взехте ли го?
Ще знаем кои заведения ще получат още една звезда и ще ги купим!
Ще разберем кои са още преди тях самите!
Ще си позволя да отбележа, че вие сте гений, г-н Трикател.
Обичам да ми казват истината в очите.
Колко платихте? - 10 000 франка.
А аз - само 32 франка!
Откраднали сте проекта на миналогодишния справочник!
Г-н директор, аз... - Приближете се.
Приближете се де!
Свалете си очилата.
Спрете! - Защо?
Ще се оплача в профсъюза! - Виновен сте.
И така да е, стига вече! - Само без нерви. Нека поговорим.
Какво обичате? - Търся господина, който се качи -
с бежов костюм на фино каре.
По какъв въпрос? - Той си изпусна химикалката.
Аз му я донесох. - Несъмнено е на г-н Ламбер -
помощникът на г-н Трикател. Той ще ви е много благодарен.
Ще си оставите ли името? - Да. Не.
Казвай. - Изгубих си химикалката,
но открих кои е господинът. Казва се Ламбер.
Ламбер? Този пък кой е?
Помощникът на Трикател.
На Жак Трикател?!
Да, кралят на крайпътните заведения!
Синко, този Трикател ще си плати скъпо и прескъпо.
Г-н Бувар, Шарл Дюшмен е на телефона.
Авторът на справочника? - Да.
Драги ми Бувар, вече няколко пъти ме каните в предаването си
"Всички удари са позволени". - Но вие все ми отказвате.
Този път приемам. - Много се радвам да го чуя.
Условието ми е мой опонент да бъде Трикател.
Трикател срещу Дюшмен - рейтингът ще скочи до небето.
Но дали той ще се съгласи? - Ще ви посъветвам как да подходите.
Трябва да остане с впечатлението, че идеята е негова.
Драги ми Бувар, не мога да ви опиша каква радост и чест е за мен
да бъда звездата в предаването ви. - Напротив, аз съм ви длъжник.
Хора с вашия размах са рядкост. - Напълно сте прав.
Знам, че стоя добре по телевизията. Просто изпълвам екрана. Седнете.
Но трудно ще намерим опонент от моята величина.
Все пак не мога да се изправя срещу кого да е.
Затова си позволих да изготвя списък
с шампионите от вашата категория. - Я да видим.
Лакур. Смехотворно.
Гававерн. Ще го сразя за 3 минути.
Лот, Лампол, Жан...
Защо сте зачеркнали този тук? - Кой?
Дюшмен. - Няма смисъл, не ви е на нивото.
Напротив, Дюшмен е идеален опонент за мен.
Добре, но как ще го убедим?
Трябва да подходим с хитрост,
за да остане с впечатлението, че идеята е негова.
Какво ще кажете?
Г-н Трикател, вие сте потомък на Макиавели.
Грешите. Не съм мамино синче. Всичко в живота съм постигнал сам.
Искам да дадете всичко от себе си,
за което ще е необходимо да сте в перфектна форма.
Познавате опонента ми поне по репутация. Истински злодей.
Досега го пренебрегвахме - грешка, която може да се окаже пагубна.
Опасността нараства главоломно. Трябва да сме подготвени,
за да посрещнем врага без страх. Чакат ни изпитания.
Тази храна става за ядене.
Тя е на "Трикател" и ви чака работа.
Искам от вас информация,
подробен и безпощаден доклад за Трикател и компанията му.
Господа, добър апетит.
Искате ли да ми се реванширате? - Да, господине.
Ще следите Дюшмен. Той несъмнено ще прояви жив интерес към мен.
Искам да знам всяка негова стъпка. - Значи да го следвам като сянка.
И ще ме държите в течение. - Можете да разчитате на мен.
Кога започвам? - Като лъснете и другата обувка.
Имам да ти казвам нещо, тате.
Премълчавам го твърде отдавна.
Играя този театър твърде отдавна.
Ще се посветя на друга професия.
Маргьорит! - Да?
Коя сте вие? - Секретарката ви за известно време.
Как се казвате? - Маргьорит. А вие?
Ще ме наричате "г-н директор". - Добре.
На колко години сте? - На 22. А вие?
Стенографирате ли? - Да.
Знаете ли чужди езици? - Да, говоря италиански и английски.
Муй биен. Пишете!
"Ако искате за няколко седмици да умрете от стомашна язва...
... новооткрит ресторант в покрайнините."
Трябва да ти кажа нещо важно.
Временно е тук. И тя се казва Маргьорит.
Нали искаше да ми казваш нещо?
Не... Тоест да, но... Довиждане.
Това е синът ми. - Сигурен ли сте?
Какви ги говорите?! Пишете!
"Ордьоврите са толкова опасни...
... ще бъде най-ужасното ястие, което сте вкусвали.
Качеството на храната е неизменно
през всеки ден от седмицата освен в неделя, когато е затворено."
Какво има? - Мислех си нещо.
Да не забравя - утре тръгваме на обиколка из провинцията.
Чудесно. - Важно е да дойдеш с мен.
Добре. Не, утре не мога.
Толкова срещи имам, че... - Разбрах. Жалко.
Това е последната ми обиколка и исках да бъдем заедно.
Щях да ти покажа тънкостите... - Съжалявам.
Докъде бях стигнал?
Утре трябва да ви издиктувам нещо. - На вашите услуги.
Далече ли живеете? - Да.
Ще ме закарате ли? - Да.
Благодарна съм ви, защото ме болят краката.
Нали не ви е неприятно? Всички в Холандия носим сабо.
Холандка ли сте? - Да.
Винаги ли сте толкова бърз с новите секретарки?
Не приличате на човек, които хуква след всяка жена.
Стеснителен сте, а?
Ще приемете ли да обядвате утре с мен?
С удоволствие, но баща ви помоли да го придружа на обиколката.
Така ли? Заминавате с баща ми? - За няколко дни.
Ще излезем някой друг път. Благодаря ви.
Тате, уредих нещата. Утре идвам с вас.
Чудесно, тъкмо Маргьорит ще остане тук.
Покани я да ни придружи.
Може да ни помага. - Да, защо не.
Здравейте. Една бира, моля.
Утре потегляме. - Накъде?
Ще ни следвате на обиколката и вечер ще правим представления.
Тъкмо ще подишаме чист въздух.
"Носят се слухове, че ресторанти, прочути с великолепната си кухня,
ще бъдат закупени от компания "Трикател".
Този злодей няма да спре унищожителния си поход,
докато не заличи от картата
и последния защитник на добрата кухня.
Може би цели да ни попречи да имаме база за сравнение..."
Господине, струва ми се, че ни следят.
Кой ни следи?
Бяла кола ни следва вече повече от 2 часа.
Намали, за да проверим.
Ако кажете, ще му се измъкна. - Как?
Като настъпя газта. - Само това не.
Можете ли? - И още как!
Вече няма смисъл.
Настъпете газта. - Благодаря ви, господине!
Дръжте се!
Моля ви, Анри, бъдете разумен.
Можем да минем.
Казах ви!
Нали не се уплашихте? - Напротив, хареса ми. А на вас?
И на мен.
Не бива да ни разпознаят.
Така добре ли е? Аз съм богатото татенце,
а вие - младоженци на сватбено пътешествие.
За всичко съм помислил.
Сложете си тези халки за по-убедително.
Добър вечер. - Резервирал съм три стаи.
Една за мен, една за... младоженците
и третата - за шофьора ми. Аз съм г-н Дьо Неделек.
Тук ли ще вечеряте? - Да.
С Жерар сме тук, Маргьорит - отсреща.
Предпочитам да бъда с мъжа си. - Къде ми е умът?!
Младите ще се настанят тук, а аз - тук, разбира се.
Не е зле.
Предпочитам това легло. - И аз.
Защо се бавиш? - Разопаковах си багажа.
Бързо отсреща, дошли сме да работим!
Ще вечеряме след час.
Не, ти си на другото легло.
Влез. - Разменили сме си куфарите.
Ще ви го занеса.
Взел си моя!
Казах ти! - Ще донеса вашия.
Заповядайте. - Благодаря.
Не е моят. Вашият е.
Какво правите в моята стая? Аз спя тук, а синът ми - тук.
Вървете си в стаята! Хайде, отивайте отсреща!
Маргьорит, отивайте си в стаята!
Ти оставаш! - Нося й куфара.
А тия чанти какво да ги правя? - Що за глупав въпрос?! Казах вече:
синът ми и снахата са тук, а аз - тук!
Жерар, куфара ми!
Анализирай всичко, което вкусваш.
"Романе Куртис" от 1964 г.
Извинете.
Пивко е и оставя приятен привкус на небцето.
Наливайте. Как се справих?
Фисел, извикай Жерар. Отсреща е с баща си.
Да го сменя ли? - Не. Бъди дискретен.
Добър вечер.
Веднага познах, че цените изкуството.
Купете рисунките ми, докато са още евтини.
Първата изобразява цирк. Както виждате, няма много публика.
Минавам нататък. Тук има един много тъжен клоун.
Ако обичате! А какво има тук? Артист, който не си е на мястото.
Цялата трупа го чака, но ще дойде ли, няма ли да дойде...
Това тук не ти е пазар! Махай се!
Невероятно!
Трябва да позвъня по телефона. Извинете ме.
Те са. Пета маса. Това е синът.
Сега ще го измием. Искате ли?
Внимание!
Не е президентът!
Извинявайте. - Забави се.
Въпросът бе сложен.
Ходих да телефонирам, но те нямаше на рецепцията.
Да... Не. Излязох да говоря навън,
защото разговорът беше поверителен.
Странна вечер.
Започна посредствено: безвкусни ястия, превзети сервитьори...
И изведнъж - всичко е съвършено. Вероятно са ме разкрили.
Може би. Пак ли ще бъдем младоженци?
Не, за довечера имам друг сценарии.
Добър ден. - Резервирали сме три стаи.
За барон Де ла Курнел? - Да. Нека внесат багажа ни.
Съжалявам, не ми достига персонал,
така че вие си го внесете. - Веднага.
За добри хора работите. - Да, добри са. Особено напоследък.
Храната не е лоша. Как мислите? - Много е вкусно.
Чудесно. - Нещо не е наред.
... и е възможно само във Франция. - Както с бирата ли?
Какво прави?!
Кой е този?
Какво правите?!
Тате, собственичката идва!
Г-н барон, търсят ви по телефона.
Идвам. - Искате ли да се обадя вместо вас?
Много мило, г-н дирек... Да, разбира се, вървете.
Добър вечер, Дюшмен.
Как върви обиколката?
Нямате ли кабина? - Заета е.
Да предам ли нещо на барона? - Чудесна идея.
Слушам ви. - Странно, че прочут човек като теб
има син, който всяка вечер работи като цирков клоун.
Повторете, не ви чувам. - Чу ме, и още как, стара лисицо.
Синът ти след малко ще стане под претекст, че трябва да позвъни.
Проследи го! - Кой се обажда?
"Всички удари са позволени"!
Да, ще му предам.
Някакъв шегаджия, г-н барон. - Добре.
Извинете ме, трябва да позвъня.
И аз.
За следващия номер ще ни е нужен човек от публиката.
Има ли желаещи?
Не чух, деца!
Джъмбо самичък ще го избере. Хайде, Джъмбо.
И ето, той избра този господин! Елате, господине!
Господинът излиза на арената... Седнете. Джъмбо ще ви избръсне.
Пяната. Хайде, Джъмбо. Браво.
Спрете, станала е грешка! Дръпни се!
Ама това е президентът!
Внимание, сега ще го измием!
Заболя ли те, тате? - Не.
Хубаво. - Но не биваше да го разбирам така.
Опитвах се да ти кажа, но... - И отдавна ли го правиш?
Преди време изкарах курсове, помниш ли?
Да. - Ти не беше очарован.
Казах ти да решиш и ти остана с мен.
И ето докъде се стигна.
И върви ли? - Горе-долу.
Номерът с бръсненето има ли успех? - Да.
Значи ако ти лисна кофата в лицето, всички ще се смеят?
Би трябвало.
Не успя. - Ти също.
Трябва да поискаш да разсмееш.
О, и желание ли е нужно? - Да.
Нито искам да разсмивам, нито сам да се смея!
Продължавай да се правиш на шут! Сбогом!
Уволнен си!
Представлението продължава.
Ако обичате! - Не си доядохте вечерята.
Вече не съм гладен. - Всичко ще си изядете.
Пуснете ме да мина! - Няма. Идвате с мен в кухнята.
Не ме докосвайте!
Яжте! - Няма!
Напротив.
Какво си въобразявате?! - Г-н Дюшмен!
Кой? - Г-н Дюшмен!
"Щурците" не ви ли звучи познато?
Италиански специалитети. Просперирах.
А вие ми отнехте двете звезди!
Спомнихте ли си?
Вие ме съсипахте. Яжте!
Не струва, нали? - Дори е отвратително.
Е, сега съм само управител и по цял ден сервирам буламачи.
Също като в "Щурците".
Може би, но поне сам ги приготвях.
Тази храна не я ли готвите вие? - Не.
Всяка сутрин ми пращат всичко от фабриката на големия шеф.
Приключихте ли? Сядайте! Ще опитате от всичко!
Има и охлюви. Джина, дай охлювите!
А, не, няма да ги ям. - Яжте!
Хайде.
Отвратително, нали?
Хайде, хапнете още един.
Ужасно, нали? Джина, стридите!
Така. Останали са само трички. Някой клиент не ги е оценил.
Хайде, яжте.
Какво има?
Самата прелест!
Така, бавничко... Готово.
Прелест! - Сигурен ли сте, че са пресни?
Не, но пък са само трички.
Следващото. Яхнията!
Киселото зеле!
Ще ядете! Започвайте!
Варената кокошка!
Яжте варената кокошка!
Е, отвратително е, нали?
Не можах и да притръпна. - А трябва.
Скоро всички само това ще ядат. Дойде ред и на десерта.
Хайде де, поне мъничко.
Нямате избор! Ще изядете всичко в тази кухня!
Не мога. - Всичко!
Сега какво? Продължаваме ли, или се връщаме в Париж?
Утре ще видим.
В публиката ли бяхте? - Да.
Вие ли ме издадохте на баща ми? - Не. Нищо не знаех.
Ваше ли е всичко това? - Почти.
Не ви ли трябва секретарка?
Нямаме много пари, а и баща ми ще ни спре кранчето.
Правя ви предложение.
Какво чакате? - Тате е в стаята, а нали ме изгони.
Елате, ще спите при мен. - При вас?!
Не се бойте, нищо няма да ви се случи.
Елате, нали сме приятели! - Приятели...
Тихичко, не искам да се виждам с тате.
Тате, какво ти е?
Какво ти се случи?
От какво се поду така?
Болница... - Да те закарам в болница?
Да знаете само какво преживях! Анри, по-бавно!
Нали бързаме, господине. - Онзи ме заплаши с пушка.
Погълнах планини от храна.
Жерар, нали няма да ме изоставиш? - Но, тате, ти ме изгони.
Нека поне мине предаването. - Можеш да разчиташ на мен, знаеш.
Трябва да ядете. Я колко е вкусно. - Не сега, после!
С две инжекцийки ще огладнеете.
Никакви инжекции! Лекарят ми обеща!
Той лично ви ги предписа. - Лъжкиня! Без инжекции! Докторе!
Ще ме боде тя! Докторе!
Вече си на крак.
Още едничка, г-н Дюшмен.
Само още една.
Жерар... - Да, тате?
Опитай. Какво е? - Говеждо.
Има ли вкус? - Да, на говеждо.
Това е зелен фасул.
Какъв вкус има? - На зелен фасул.
Иди в този ресторант, поръчай всички тези ястия...
И да ги изям ли? - Не, кажи да ги доставят тук.
На кого? - На мен.
Г-н директор? Открих го. - Крайно време беше! Къде е той?
В една болница. - И какво прави там?
Лекува се, г-н директор. - От какво?
Ами... не знам. - Веднага разберете!
Как? - Не ме интересува!
Ял съм тези ястия десетки пъти, мога да ги разпозная и насън!
Ще ми ги даваш безразборно, без нищичко да ми казваш.
Отвори уста.
Дай си ръката.
Налей ми друга бира.
Дай ръка.
Вкусовите ми рецептори не работят!
Нищо не усещам - все едно дъвча памук и пия вода.
Преди разпознавах всички съставки, а сега - нищо!
Какво му инжектирахте? - Каквото му предписахте.
Истинска трагедия! Вече нямам вкус.
Ям риба, месо - нищо не усещам. Пия вино - все едно е вода.
Кажете ми, какво ми е?
Агезия. От гръцката дума "гезия" - вкус.
Частична или пълна загуба на вкусовите възприятия.
Ами сега? - Може да продължи дълго.
Истинска трагедия! - Ще ви подложим на лечение.
Ще участвам в ТВ предаване, ще ме приемат в Академията
и ако се разчуе, че прочутият кулинарен специалист и издател
си е изгубил вкуса, ще стана за смях.
Агезия.
Какво? - Така се казва болестта му.
Произхожда от гръцката дума "гезис" - вкус.
Агезия - загуба на вкуса. - Гръцка загуба на вкус, ясно.
Какво?! Дюшмен си е загубил вкуса?
Да! Не различава нито какво яде, нито какво пие.
Сигурен ли сте? - Умира от ужас да не се разчуе.
Познавачът вече нищо не познава?!
И умира от ужас да не се разчуе!
В коя стая е г-н Дюшмен?
Дюшмен с "д".
Стая 179 на третия етаж. - Благодаря.
Тате!
Тате, идват фотографи и репортери! - Тук?!
Качват се.
Тате, трябва да бягаме. - Но как?!
Уместен въпрос. Сетих се. Чакай тук.
Да се качим по стълбите.
Всеки момент ще са тук! Побързай!
Лягай на количката.
Няма никого. - Пише името му на картона.
Добре ли си, тате? - Къде ме караш?
На паркинга.
Това е той! След него!
Дръж се, тате!
Тате!
Да не сте го докоснали! - Ама това не е той.
Къде е той? Бързо, ще го открием.
Какво става тук? Никакви снимки! Не настоявайте!
Ето го! - Ела, тате!
Бързо, тате, бързо!
Вече си в безопасност. Никой няма да те търси тук.
Не мога да остана по пижама.
Ами ако реша да изляза? - Маргьорит ще ти донесе костюм.
А дотогава? - Дотогава ще останеш тук,
а аз ще ти измисля някакви дрехи.
Сузи не обича непознати. Облечи това. Ела, миличка.
Това е моят татко. Пак се набиваш на очи, но...
Така поне мога да изляза.
Тате, къде отиваш?
Трябва ми доказателство, иначе Трикател ще ме...
Фабриката му е някъде наблизо.
Тя е единственият ми шанс да се защитя.
Ама, тате, още не си добре! - Пусни ме!
Вече не мога и да се ядосам. - Така ли? Аз обаче мога!
Отиваш в караваната, изпиваш си лекарствата и ме чакаш!
Добре. - Тръгвай.
Щом фабриката се охранява така добре, как ще влезем?
Открих начин, но ти няма да идваш.
Е, да, изкуфелият дъртак вече за нищо не става, нали?
Стига, тате. Просто е много опасно. - Карай, пък ще видим.
Как си, тате? - Вие ми се свят.
Тате! - Затворете!
Затворете! - Спокойно, държа се.
Маргьорит, бързо затворете! Маргьорит!
Тате, ще слезем насред фабриката!
Опонентът ми още ли не е дошъл?
Не, но бъдете спокоен.
Доколкото го познавам, ще си пази силите.
Нека пести сили, че каква пикантерия знам...
Каква? - Изненада!
След 20 минути ще разберем. Това ще е вашето място.
Нямам търпение да започнем.
Дотук добре. Вдигайте го!
А после как ще се измъкнем? - Ще измисля нещо. Ела.
Ела де!
Шефе, вижте.
Г-н Трикател, простете за безпокойството.
Охраната на фабриката се обади. - Да няма пожар?
Не. Двама души са проникнали във фабриката.
Да извикат полиция. - Разпознали са Дюшмен и сина му.
Дюшмен е във фабриката ми?! - Да.
Да съобщя ли на полицията? - Не!
Те не бива да напускат фабриката. - Намеквате да ги...
Направете няколко консерви повече, какво толкова.
Тръгвайте.
Виж тук.
Времето напредва. - Да вървим.
Включиха трета поточна линия.
Виж!
Ела де!
Какъв е този звук? - Време е за инжекцията ми.
Ще ви я поставя. Трябва да се лекувате.
Часовникът ми! Върви да ми го вземеш!
Защо все аз?!
Жерар!
Жерар, кажи нещо!
Колко е приятно!
Влязоха в лабораторията.
Я, квадратни яйца. - По-лесно се редят в кутия.
А кокошките са без перушина. - Пестят време за скубане.
Пробвай.
Нефт! - Именно.
Гледай сега.
И месото е готово.
Пробвай! - Няма!
Не ги залавяйте. Подгонете ги към хладилната камера.
Останете отпред. Имат само един изход.
Да се спуснем оттук.
Да вървим. - Чакай!
Заложиха ни капан. Дай си вратовръзката.
Вече можете да слезете.
Да вървим.
Заключено е! - Ела!
Да не мислиш, че ще ни отворят портата да излезем?!
Напротив, всячески ще се опитат да ни спрат.
Ами сега? - Няма да минем през портала.
Успяхме.
Полицията!
Карат право срещу нас! - Ако си мислят, че ще спра...
Добър вечер, запалянковци.
Макар днешната среща да не е организирана от спортна федерация,
ви гарантирам, че ще станете свидетели на оспорван двубой.
Тази вечер всички удари са позволени...
Произведени са извънредно няколко консерви.
Чудесно. - Г-н Трикател, време е.
Вляво на вашите екрани е императорът на промишлената храна,
Наполеонът на полуфабрикатите -
Трикател!
Благодаря ви.
Вдясно всеки момент ще излезе
издателят на пътеводителя, носещ името му,
прочутият кулинарен критик Шарл Дюшмен.
Ще закъснеем! - Не прави така, тате!
За жалост г-н Дюшмен все още не се е появил.
Това никак не ме учудва. - Защо, г-н Трикател?
Защото съм му взел страха.
Защото човекът, които раздава и отнема звезди,
които преценява и произнася присъди,
този самозван претендент за френския кулинарен трон...
Ще ви кажа нещо, което знам от достоверен източник.
Той не може да различи риба от яхния!
Между отлежало бордо и ябълково вино!
Подготвил съм се да му предложа малка дегустация.
В случай че се появи.
Но Дюшмен няма да дойде, защото той вече не съществува!
Имам предвид онова, което той представлява -
засукана кухня за привилегировани хора.
Докато аз храня милиони!
А утре може би ще храня целия свят!
С най-простички храни.
И Дюшмен няма да ме спре.
Г-н Трикател, сбъркахте.
Шарл Дюшмен е вече тук. Музика!
Това не е Дюшмен!
Срамота. Този самозванец не е и виждал Дюшмен.
Цяла Франция ви гледа. Дръжте се почтително.
Да имате да вземате. Искам Дюшмен! - Кой сте вие?
Жерар Дюшмен - издател на пътеводителя.
Издателят се казва Шарл Дюшмен.
Днес той се оттегли и аз, неговият син, заех поста.
Виж ти, точно днес. - Точно така.
И кой ще го потвърди? - Аз!
Ето го Шарл Дюшмен, който трябва да дегустира!
Аз се оттеглих. - Точно днес?!
Спукана ти е работата, убиец такъв! - Моля?
Отровител! - Моля ви, успокойте страстите.
Г-н Трикател, седнете, а вие, щом синът ви ще ви замества,
моля да напуснете сцената. - Изчезвам, вече ме няма.
Без паника. Ще се справиш. - Но аз нямам твоя усет.
Всичко съм научил от баща си, той - от своя и т.н.
Ти няма да прекъснеш традицията. - Ще опитам.
Рибица от 3-годишно аржентинско теле.
Правилно.
Калкан във вино шамбертен. Леко попрепечен.
Правилно.
Вино, уж от южна Франция,
но представляващо 1/3 гръцко вино и 1/3 италианско вино,
а останалото са химически оцветители и добавки.
Виното, което г-н Трикател предлага. Внимавайте, оставя петна.
Правилно.
Извинете, искам да ви покажа нещо. - На мен?
Гледайте, ще ви заинтригува.
Записах го случайно, докато настройвах камерата.
... са проникнали във фабриката. - Да извикат полицията.
Разпознали са Дюшмен и сина му.
Дюшмен е във фабриката ми?!
Синът ви май се затрудни.
Той няма право!
Не е честно!
Хубав рубиненочервен цвят, лек виолетов оттенък...
Хубав блясък... Виното е бордо.
Прочуто бордо.
Лека утайка...
Утайката сляга бавно... Това е 23-годишно вино.
Реколта 1953 г. Много добра година.
Гроздето попива от земята.
Тази е била леко песъчлива... Област Медок.
Гроздето попива и от слънцето.
Това е расло на хубав склон с югозападно изложение.
Винарна "Сен Жюлиен"...
Това е "Шато Леовил Лас Кас" реколта 1953 г.
Правилно!
Сега е ваш ред. - Изключено. А и аз не съм критик.
Да храниш хората е отговорност! - Знаете ли какво им давате?
А може би се храни само в оценени от мен ресторанти.
Нямате избор, г-н Трикател.
Вкусно, а?
Вкусна рибка, ам-ам.
Сега ще ви помоля
да изкажете мнението си за тези продукти.
Ужас! Не стават за ядене!
Опитаха се да ме отровят! Това не е храна.
Произвежда се във фабриката ви и я консумират милиони!
Невъзможно. - Взехме ги от фабриката ви.
Долна лъжа! - Не е лъжа, и вие го знаете!
Г-н Бувар, бихте ли пуснали записа, направен преди предаването?
Добре.
Според охраната двама души са проникнали във фабриката.
Да извикат полицията. - Разпознали са Дюшмен и сина му.
Дюшмен е във фабриката ми?! - Да.
Да съобщя ли на полицията? - Не!
Те не бива да напускат фабриката. - Намеквате да ги...
Направете няколко консерви повече, какво толкова!
Още няколко конеца и сме готови.
Не дърдорете, а действайте!
Нямам вина, че все ви нямаше за проба.
Само побързайте! - Шия на ръка, виждате.
Здравей, тате.
Как изглеждам? - Великолепно.
Направо страхотно.
Защо ме изоставяш? - Вече го обсъждахме.
Твърдо ли си го решил? - Да, да и да!
Някога и ти ще носиш такъв костюм. - Не, благодаря.
По-хубав е от клоунските дрехи. - Само мъничко.
Подарък ли ми носиш? - За Маргьорит е.
Тя ще се зарадва. Маргьорит! Синът ми ви е донесъл подарък!
Сигурна бях, че не сте ме забравили.
Другата Маргьорит остава на работа при нас.
Разбери, имам нужда от помощник.
Напълно си прав, тате.
Няма ли да размислиш?
Мога да поостана още малко. - Колкото пожелаеш.
А вие побързайте, ако обичате!
Дано храната достави наслада
на новия член на академичните ни среди,
ревностно защитаващ традициите във френската кухня.
Талантлив майстор на перото,
които умело възпява националната ни кухня.
Шарл Дюшмен, на когото казвам, както е прието,
добър апетит, г-н академик.
Благодаря ви.
Пай с трюфели по императорски по рецепта на г-н Шарл Дюшмен.