Ще ми я върнете ли? - А ти какво ще ми дадеш?
Ще ви благодаря. - Заповядай.
Тук ли живеете? - Да.
В района се е водила война, нали? - Да, навсякъде.
Ан, ела! - Да, скъпи.
Прилича на мястото, където Роналд паднал с парашута си през 1944 г.
Вероятно е същото място. - Утре е рожденият му ден.
Щеше да навърши 34 години. - 34!
Дик!
Следваш ли ме? - Да, господине.
Ще нощувам там. - Нима?
Ела, Елизабет!
Тук не ми харесва. Долу беше по-хубаво.
Баща ти предпочита тук. - Ще бъде само за една нощ.
Добър вечер, господине.
Добър вечер.
Виж ги, сигурно умират за сън.
ДЕЛОТО "ДОМИНИЧИ"
Движение, моля!
Не пипай, ела!
Много се забавихте. - Да, знам.
Но това не оправдава целия този панаир.
Що за безпорядък! Защо сте оставили тези хора да се разхождат на терена?
Какво да правя? - Разкарайте ги оттук!
Хайде, разотивайте се!
Не стойте на пътя, преминете на отсрещната страна!
Не са го направили, за да ги ограбят.
Направете опис!
Благодаря. Кой е това?
Мъжът, жената е от другата страна.
Господин комисар!
Вижте какво открих сутринта.
Военно оръжие.
Едната гилза беше пред колата, а другата - тук.
До тях намерих и това.
Два неизстреляни патрона.
Стрелецът не е познавал устройството. Много интересно!
Благодаря.
Извинете! Сигурно ще откриете пръстовите ми отпечатъци по вратата.
Защо? - Ключалката беше заяла.
Помогнах на полицая да излезе. - Кой сте вие?
Гюстав Доминичи.
Живея там.
Взех проби от кръвта по настилката, но не са сполучливи.
Затова пък тези до помийната яма са изумителни.
Господин комисар, ако обичате!
Какво ще правим с отпечатъка от токчето?
Да вървим!
Не му ли казахте да се разкара? - Не, нищо не са ми казали.
Подиграваш ли ми се? Това е внукът на фермера.
Неизползваем е. Няма смисъл да го снимаме.
Момиченцето е там.
Ще открия този мръсник. Скъпо ще си плати!
Аз я завих. - Защо?
Полицаите ме помолиха, червените мравки я бяха нападнали.
Кой сте вие? - Собственикът на "Голямата земя".
Колко души живеят във фермата? - Не само там, навсякъде в района.
Имали са идеална видимост.
Погледни!
Господин комисар!
Карабина. - Закъсняхте, но работата потръгна.
Вижте какво намерихме под главата на малката.
Това е оръжието на престъплението. То ще проговори.
Ще пийнеш ли пастис, докторе? - Дай ми вода.
Не в легена на коня ми. Щом усетят мирис на кръв,
животните отказват да пият. - Искам вода, не е сложно.
Гледката е ужасяваща.
Красиво момиченце с размазан череп...
Краката й ме озадачиха.
Съвсем чисти и бели. Непокътнати.
Не е била убита там, където са я намерили. Пренесли са я.
Допускаш ли, че са бракониери? - Може би.
И Гюстав мисли така.
Невъзможно е.
Ако не са видели, поне са чули.
Огънче?
Предупреждавам те, че нищо не сме видели. Беше тъмно.
Чухте ли нещо? - Да, изстрели.
Беше към 1 ч. след полунощ. Те ме събудиха.
Кучето се разлая.
Погледнете!
Това познато ли ви е? - Не.
Кой се занимава с прането? - Какво?
Кой отговаря за прането тук? - Искаш да переш ли?
Голямата сестра. - А вие?
Аз пера бельото на мъжа си и на детето.
Веднъж седмично Жермен пере бельото ми у тях.
Връща го мокро и го суши тук.
Глупости! Носи го сухо и изгладено. - А този панталон?
Кой? - Зад вас.
Попитайте Гюстав.
Това оръжие познато ли ви е?
Не, никога не съм го виждал.
Панталонът ваш ли е?
Кой точно? - Виждам само един.
Нося дънки, баща ми се облича с кадифени панталони.
Да вървим в болницата, искам да видя резултатите от аутопсията.
нощували край селски път.
Става дума за сър Джак Дръмънд, жена му и дъщеря им.
Той е участвал във Втората световна война като виден учен и диетолог.
Дръмънд и жена му са разстреляни.
10-годишната им дъщеричка е убита с удари на приклад.
Дали това е грабеж, престъпление, или нападение на мародери?
Трудно можем да допуснем, че туристите са нощували
край пътя, на завой и върху чакъл.
Ако решението е случайно, разследването е лесно.
В противен случай...
Отивам да си лягам.
Лека нощ, Гастон.
За първи път я виждам!
Защо ме питате?
Вие сте баща на Ивет Доминичи, нали? - Да.
Не познаваме това оръжие. Баща ми има стара пушка "Гра".
Но вече даже не бракониерства. В миналото, може би...
Благодаря, г-жо Гая.
Позната ли ви е?
Не, не съм я виждал.
Ако имахме оръжие, отдавна щяхме да го предадем.
"Голямата земя" имаше прозвището "Голям страх".
Швабите не смееха да припарят там. Даже ние се бояхме.
Защо? - Има такива места.
Въпреки че се ползваше от партизаните.
Старецът ли ги предвождаше? - На него не му дремеше.
Беше пощенската ни кутия.
Значи е бил наясно? - Да, винаги.
Някои хора таят всичко в себе си.
Тук навсякъде падаха хора от небето.
С оръжия и още нещо.
Сега всички са погребани под дърветата.
Не ви ли интересува? Грешите.
Казвам ви го, за да ви помогна.
Ще ти хареса, когато пораснеш. Много е вкусно.
Тук са се изсипали доста картечници през Окупацията.
Това са стари истории. - С три нови трупа.
Всички получихме оръжие, поделихме си го.
Не бяхме единодушни, но изпълнихме дълга си.
Знам. Преследвали сте немците,
а после сте си разчистили сметките помежду си.
Това са си наши работи. - Ударили сте го на далавера.
С парите, които ви паднаха от небето,
сте закупили барове и бакалници в Марсилия.
Не ме намесвайте.
Ние останахме бедни.
Значи не сте я виждали? - Не.
Господин кмете, ако има изостанало оръжие,
трябва да го предадете. Ще ви изчакаме още няколко дни.
Законът не се шегува.
Ако знаех нещо, щях да ви кажа. Легнах си рано и станах в 5 ч.
Не съм виждал това оръжие. Много добре знам.
В съпротивата сте отговаряли за парашутните десанти.
Да. И се гордея с това.
Още съм секретар на партийната секция.
Ако бях спекулирал с пари, продоволствия и оръжия,
щяха да ме изгонят.
Получавахме английски автомати "Стен", никога американски.
Но оръжието датира от времето на съпротивата.
Ако толкова държите, може да ме подведете под отговорност...
За бракониерство. Нямам други прегрешения.
Ловувам предимно глигани, не мога да се въздържа.
Всички го знаят. Давам по един бут и на свещеника.
Слушай, Пол... - Това е Кловис Доминичи.
Колко Доминичи има? - Аз съм големият син.
Чух, че сте били при сестрите ми. - Трябва да види всички.
Приятели сме, единомишленици.
Нямаме тайни.
Извинете, Кловис, това познато ли ви е?
На кого принадлежи, Кловис? Кажете ми! Побързайте!
Кажете!
Не съм я виждал.
Но вие паднахте на колене.
Свикнал съм да работя на колене на железопътната линия.
Мерзавци, съборили са Наполеон!
Има ли някого?
Идвам!
Каква е тази бъркотия? - Рутинен обиск.
Имаш чудесна работа.
Разхождаш се, добре си похапваш и взимаш заплата.
Разхождането на кози също е приятно занимание.
Нахлуваш и се ровиш в живота на хората. Какво търсиш тук?
Да не мислиш, че ще затрия всичко заради две жени?
Разкарай се оттук!
Къде е Гюстав? - На легло е.
Какво има? - Лекарско предписание.
Къде е?
Какво става, Гюстав? Казаха ми, че не се чувствате добре.
"Нуждае се от пълен душевен покой."
Всички тези журналисти и полицаи...
Разкарайте журналистите.
Призовавам те утре в 8 ч.
Съветвам те да бъдеш във форма!
Искаш да ми вмениш вина, но няма да стане!
Махай се!
Ако бях останал още час, щях да се задуша.
Да започваме. Усмихни се! Ще станеш звезда.
Ще блеснеш във всички вестници.
Гледай към обектива! Не мърдай!
Приличаш на младия Спенсър Трейси.
Знаеш ли го? Няма значение. Гледай към мен.
Не мърдай! Точно така!
Имаш съпруга.
Точно така. Погледни към мен!
Усмихни се! Много добре!
Приятелите на Гюстав няма да ни оставят на мира.
Връщат ни отново към 1944 г.
Спомни си за Меркадие. Преди 2 години и той казваше така.
После намерихме трупа му в канала.
Този глупак се престарава с Гюстав. Става досаден.
Посъветвахме го.
Рур не те е молил да ходиш призори на мястото на срутването.
Никога! И ще го потвърди.
Фостен Рур!
Господин Рур,
дадохте ли изрично нареждане на Гюстав
да се яви на работа на пети призори?
Никога! Гюстав дойде при мен на четвърти вечерта,
за да ме предупреди за срутването.
Увери ме, че е разчистил пътя за вечерния влак.
Беше в кафенето на съпругата ми. - Благодаря ви.
Призори доброволно отиваш на железопътната линия.
И там намираш тялото на детето.
Погрешно сте ме разбрали. - Да.
Вероятно.
За 4 часа говори само 15 минути.
Мога да повторя същото, нямам какво да добавя.
Когато чу изстрелите, не погледна ли през прозореца?
Ако бяха поставили пост до фермата, щеше да ме убие.
Нямаш вид на женичка, Гюстав!
Поддържам показанията, които дадох пред полицаите.
Изстрелите бяха в 1 ч. след полунощ.
Чух стенния часовник на татко след последния изстрел.
Добре.
Не помисли ли за родителите й? - Да.
Предположих, че те са я убили.
Нима не се е случвало?
Така е. Какво ли не сме виждали?
Може ли да тръгвам?
Изчезвай!
Какво стана? Имате ли новини? Кажете ни!
Просто зададох няколко въпроса.
Гюстав, какво се случи? - Нямам какво да кажа!
Какво те питаха? - Без коментар.
500 000 франка награда за разкриване на убийците на семейство Дръмънд!
Гюстав, защо идваш на празника? - Няма причина да се крие.
Ела, Гюстав!
Страхотен танцьор! - Перчи се.
Жена му го режисира. Тя е здравият разум.
Вие сте комисарят, нали? С жена ми искаме да ви поздравим.
Взехме си отпуск, за да дойдем. - Слушаме ви по радиото.
Знаем, че ще хванете убиеца! - Какъв мръсник!
Доминичи нямат нищо общо. - Напротив, имат специално участие.
Не ме дразни! И без това комисарят не ми дава мира.
Две бири, моля. - Може би...
Някаква тайна пази клана Доминичи.
Прочети вчерашните вестници. Защитават Гюстав.
"Извън всяко подозрение." Доминичи са от левицата.
Това е, за да си затваряш устата!
Не предприемай самоинициативи!
Ако беше на мое място... - Ще си мълчиш!
Нали знаеш какво се случва с тези, които говорят много?
Млъкват завинаги.
Много хитро!
Мислите се за интелигентни, защото сте журналисти.
Нищожества! Изобщо не ви дреме за убийството!
Ако другаде се случи някоя гадост,
и там ще отидете да се забавлявате и да дразните отрудените хора.
Поне тук ни оставете на мира!
Дай си ръката, знам какво търсиш.
Не, благодаря. - Разкарай се!
Искаш ли да ти кажа?
Той е извършителят.
Ще пробвате ли късмета си? - Благодаря, но нямам желание.
Чухте ли новината? - Марсилска ли е?
Не, английска. От Скотланд Ярд искат да се включат.
Казват, че ще разрешат случая за три дни.
Приключете тази история, за да ви подарим огромна кошница.
С цветя ли? - Да. И плик с тлъста премия.
Орден на почетния легион и поста на главен комисар.
Бих предпочел да получа хубава "сламка".
Баща ти често ли си играе с пушката? - Да.
Тази виждал ли си я? - Не.
Мъжът ми донесе оръжието, принадлежало на Съпротивата.
Настървили са се срещу нас.
Имат ми зъб.
Заради политиката ли?
Разбирам, че автоматите "Стен" са скъп спомен от Съпротивата.
Но притежанието на бойни оръжия е в разрез със закона.
Това е престъпление.
Можем да те подведем под отговорност.
И ще ме дадете на съд? - Зависи от прокурора.
Вечерта на престъплението
в "Голямата земя" се е провело събрание.
Сигурен съм, че не сте си говорили само за политика.
Татко размишлява!
И ток ли крадеш?
Добре, ще си затворя очите за провиненията ти.
Защото си честен човек.
Ще ни помогнеш ли? - С удоволствие.
Как да подходя към вас?
Гюстав Доминичи, за пореден път ви призовавам да отговорите!
Да влезе Майе!
Господин Майе!
Той е лъжец!
Какво ви каза Гюстав Доминичи за малката Елизабет Дръмънд?
Видял, че мърда ръката си. Мъркала.
Каза ми, че мъркала. Кловис може да го потвърди.
Е?
След моста видях бяло петно в тревата.
Чух шум. Приближих се.
Видях момиченцето.
Мърдаше лявата си ръка, чух я да стене.
Нищо ли не предприехте? Не повикахте ли помощ?
Не. Казах го на жена си и на майка си.
И не сте й оказали никаква помощ?
Не пожелах. - Защо?
Изплаших се. Не исках да оставям отпечатъците си.
Съзнавали сте, че не е злополука, а злодеяние.
Не, не знаех. - Напротив.
Но сте оставили стенещото дете да умре.
Дори не сте му дали чаша вода.
Не искахте ли да направите нещо за бедното дете?
Да го прегърнете или нещо друго?
Дори не сте повикали лекар.
Съобщих в жандармерията.
Клиентът ми няма вина, че тя се е забавила 2 часа,
а полицията е дошла чак след 4 часа! Отразено е в протокола.
Жандармеристите са открили малката Елизабет Дръмънд със скръстени ръце.
А вие сте я видели да си мърда ръката.
Нямам обяснение. - Не разбирам какво целите.
Защо фаворизирате Пол Майе?
Опирате се на показанията му, но не повдигате обвинение
за двата автомата в печката му.
Моля за снизхождението ви.
Клиентът ми трябва да бъде оправдан.
Предвид това, че не сте повикали веднага медицинска помощ
и не сте спазили френската традиция за братско милосърдие,
въпреки чистото ви съдебно минало и семейното ви положение,
ви осъждам на 2 месеца затвор.
Нищо не разбрах.
Осъдиха Гюстав. А убиеца?
Мълчиш, но Ивет ми се сърди, защото е бременна.
Ако роди при Барб, кой ще й държи краката?
Ще роди тук!
Кловис ще дойде да ни помогне за животните.
Знам какво мислиш, но Майе нямаше избор, не го вини.
От утре ще нощуваш тук. - Да, татко.
Ивет, ще родиш тук. Очаквам от теб хубаво бебе.
Мислите, че всичко ще бъде наред. Но кой ще ни помогне?
Трябва време, татко. - Да, но на мен не ми остава много.
Гюстав е в затвора, но той не е извършил престъпление.
За завръщането ти, Гюстав! - За завръщането ти!
Ще поемем разходите по делото.
Чудесна идея, Барт! Мари, дай супника!
Хайде!
Няма ли да сложиш нещо, Жермен? - Не плащам за чужди глупости.
Сърдиш се, че те нарекох "курва". Знам що за стока е дъщеря ми.
Зезе, дай и за майка си.
Кловис, защо се цупиш?
Изкарай 2 месеца в затвора, и ще получиш супник.
Влезте!
Пак ли ти? Сигурно много скучаеш.
Не роптайте, старче.
Реших да намина.
Как сте? Какво ново? - Остави ни на мира, платихме си.
Искам да живея на спокойствие.
Дойдох да отпразнуваме.
Мари, дай му чаша. Побързай!
Благодаря.
Наздраве!
За истината!
Завардете пътя! - Мислех, че са ви уволнили.
Отбивайте колите! Никакви пешеходци и журналисти!
Отцепете района на фермата!
Ще дам 10 години от живота си, но ще пипна този мръсник.
Няма да се откажа. - Съдия-следователят ви търси.
Благодаря. Извинете!
Ако случайно решите да изправите някой пред мен,
направете така, че да не се отметне.
Много чудно, от една седмица никой не е идвал.
Дори баща ти не е минавал, Ивет.
Пак ли ще ми досаждате? - Дръжте се възпитано!
Иначе ще ви повдигна обвинение за обида.
Значи да си мълча. - Напротив.
Очакваме да ни дадете сведения. - Какви точно?
Относно убийството.
Извършителят е много по-хитър от теб, не си му на нивото.
Ще го задържа. - Ако го хванеш, ще дам банкет.
Добре, старче. И двамата ще се напием.
Да, хлапе. - Гюстав Доминичи, елате с нас!
Не беше тук. - А къде?
Тук, зад колата. - Благодаря, г-н Оливие.
Върви зад колата. - Защо?
За снимка!
Значи си видял завивка и походни легла?
Постави завивката така, както си я видял. Вземи!
Какво чакаш?
Перпендикулярно на колата ли?
Внимавай какво казваш.
В 7 ч. г-н Рикар е видял трупа, поставен успоредно на колата.
Рур и брат ти Кловис също са видели тялото, било е успоредно на колата.
Трупът лежеше успоредно на колата, завит в одеяло.
Но в 7,30 ч. полицаите намират трупа... перпендикулярно на колата.
Знаеш ли какво означава това?
Че ще дойдеш с нас в съда.
Там ще те разпитам.
Не плачи, Мари. - Но те го отвеждат.
Чедото ми, последната ми рожба.
Ако задържат Гюстав, ще отида вместо него. Така ще бъде най-добре.
Писна ми. Няма да прекарам още една нощ сама.
Сънувах, че Гюстав е умрял. - Спокойно, дъще!
Гюстав е мой син, корав е. А и аз съм тук.
Гастон!
Не ви ли писна? - Искаме да говорим със снаха ви.
Слезте, моля. - Няма нужда, чува ви.
Майката и дъщерята са били тук на четвърти вечерта.
Не! - Дошли са за вода.
Роже Перен го потвърди. - Той е лъжец.
Носили са мех за вода. - Какъв мех?
Така казва съпругът ви. - Едва ли!
Споделили сте го с Жермен Перен. - Каква наглост! Целия ден бях тук.
Ако бяха дошли, щях да ги видя.
Говорете каквото искате, но се разкарайте!
Аз съм господарят тук.
Къде е Гастон?
Разбрахте ли? - Какво?
Синът ви е признал, че е излизал три пъти в нощта на убийството.
Значи са го били.
Не и съдията, старче.
Това са новините.
И очакваш да ти благодаря?
Не се нуждая от вестители.
Винаги съм знаел какво става. - Защо си мълчите тогава?
Слушам.
Влезте!
Къде е Гюстав? - В добро здраве е.
А дали е така? - Седнете, Доминичи.
Тук ли? - Да.
Това е министерско кресло. - Да караме по същество.
Двамата ви сина - Кловис и Гюстав, са при нас.
Какво казаха? - Отговориха на въпросите ми.
Очаквам същото и от вас.
Докога ще ме разиграваш?
Не ми говорете на "ти".
Прав си.
Под главата на момиченцето е намерено парче от приклада.
Вие ли го предадохте на полицаите? - Да.
Лъжец! - Какво го прихваща?
Значи полицаите лъжат. - Случва се.
Достатъчно! - Не съм глух!
Хубави книги, сигурно са скъпи. - Престанете!
Ставаш досаден, тръгвам си.
Стойте тук!
Уважавайте институцията.
Парчето от приклада беше намерено от гробарите.
Вие просто сте покрили трупа.
Да, мравките щяха да го изядат. - Добре.
Въпросната вечер англичанките са дошли за вода във фермата.
Внукът ви Зезе Перен го потвърди.
И вярваш на този глупак? - Защо не?
Не видя ли, че е нищожество?
Какво правихте през нощта на 5-и срещу 6-и август 1952 год.?
А ти помниш ли какво си правил?
Един мръсник...
Един изверг е убил дете.
И аз знам кой е този негодник.
Това сте вие!
Какво говориш? - Това, което ми казаха синовете ви.
В съседната стая. - Така ли казаха тези разбойници?
Искате ли да се запознаете с показанията им?
Опитваш се да ме преметнеш, но няма да успееш.
Оставете го тук!
Ще нощувате в креслото. - Удобно е.
Баща ви е признал пред вас, че той е убиецът.
Да.
Татко казал на брат ми:
"Аз гръмнах англичаните".
Спомена ли нещо за карабината? - Да.
Предположих, че става дума за пушката му "Гра".
Но вие разпознахте карабината.
Паднахте на колене пред нея.
Изпаднах в шок, когато я видях в ръцете на комисаря.
Представих си ужасното престъпление.
Каква е връзката с пушката на баща ви?
Той притежава само пушка "Гра".
Лъжете, не ви вярвам.
Ще ви кажа истината.
Когато комисарят ми показа оръжието,
разпознах карабината, която стои в хангара на фермата.
Онази нощ бях там.
Карабината не беше на мястото си.
Разбрах, че това е оръжието на престъплението.
Усъмних се в Гюстав.
Не можех да допусна, че баща ми си е послужил с нея.
Излизайки от хангара,
подметнах на Гюстав: "Карабината я няма".
Каза ми, че е забелязал.
Попитах го дали той не я е взел.
Но той ми отвърна: "Не, не съм аз".
Замълчах си, макар че се усъмних.
До момента, в който баща ми не каза, че той го е извършил.
Когато Гюстав излезе от затвора, отидохме да цепим дърва в планината.
Тази мисъл не ми даваше покой. Попитах Гюстав:
"Допускаш ли, че татко е разстрелял англичаните?".
Той потвърди.
И решихте да го запазите в тайна? - Да.
Татко забрани да говорим за това.
Дори със съпругите ни и другите ни братя.
Вярно ли е, че мразите баща си?
Защо ме питате? - Не знам.
Имаме нужда от вас.
Тази нощ ще бъдете на хотел.
Къде е брат ми? - Гюстав ще остане в съда.
Разрешете да остана с него.
Елате!
Беше неизбежно.
Не се издържаше!
Остава ни само да чакаме.
Щом казваш.
Трябваше да бъдем единни.
Трябваше да спасим "Голямата земя".
Той е недосегаем.
Разпит в съда... - Невиждано, но законно.
Господа, ако обичате!
Гюстав и Кловис уличават баща си в тройно убийство.
В момента разпитваме Гастон Доминичи.
Все още нямаме обяснение за мотива на престъплението.
Според синовете му
Гастон Доминичи е убил първо Джак Дръмънд,
после лейди Дръмънд, а накрая и малката Елизабет.
Нямам какво повече да кажа, не настоявайте!
Правилно разбра... - Да, Гастон Доминичи!
Бащата! Синовете му са потвърдили.
Това е всичко за момента. Пак ще ти се обадя, дочуване!
Закуската, старче!
Сух хляб и мляко от кутия. Ще ме умориш!
Ето те и теб! - Да.
Добре ли спа? - Не.
Но ти поне имаше легло. - Лъжите ви не ми даваха мира.
Прочетете новините!
ГЮСТАВ И КЛОВИС ОБВИНЯВАТ БАЩА СИ В ТРОЙНО УБИЙСТВО!
Разбойници! Доведи ми тези негодници!
Искам да им се изплюя в лицата. Те са убийците.
Баща ми ме е правил с любов, направих и синовете си с любов.
Бих отишъл в ада за баща си.
А те ме предават, отричат се от мен.
Родил съм прасета. Доведи ми тези лешояди!
Отивам!
Слушам ви.
Една вечер, когато Гюстав беше в затвора,
останахме само двамата в кухнята.
И тогава ми призна, че си застрелял англичаните.
Беше пиян. - Нямам спомен.
Каза ми, че си убил и тримата.
Допълни, че си бил готов да убиеш и още един.
Свободен сте.
Ще повторите ли това, което казахте тук?
Сутринта баща ми се готвеше да излезе.
Слязох и го попитах: "Чу ли изстрели?".
Отвърна ми:
"Да, аз стрелях".
Попитах го: "По какво?".
Промълви: "По англичаните".
Благодаря ви, г-н Гюстав.
Елате!
Обещах ви, че ще пипна убиеца.
Не съм им казвал, че съм стрелял по англичаните!
Чухте ги. - Не съм ставал от леглото си.
Поемам дежурството. - Не споменавайте за случая.
Не го разпитвайте и не произнасяйте думата "убиец".
Ако проговори, предупредете ме.
Ти ли ще ми правиш компания? - Да.
Изглеждаш свястно момче.
Не сте яли. - Не съм гладен.
Краката ме болят.
Секна ми апетитът.
На теб не ти пука, но аз бих искал да бъда в леглото си.
БАЩА НИ Е УБИЕЦЪТ!
Гледам ви двамата и се чудя...
Не мислиш за себе си, пазиш другите.
Винаги съм се грижил за себе си, дори като наемен работник.
Когато купих земята, се връщах уморен от работа и я обработвах.
След това стегнах къщата.
Познай какво направих, когато боядисах вратите и капаците?
Не знам. - Доведох жена си.
Когато Мари дойде в "Голямата земя", фермата ми се стори по-голяма.
Ако имате да ми казвате нещо, давайте.
Ще ви държат сметка. - Сам си правя сметките.
Може би убийството е станало случайно?
Точно така, беше инцидент.
Англичаните помислиха, че съм крадец, нападнаха ме.
Стрелях и нещата взеха лош обрат.
Кажете го на комисаря. - За нищо на света!
Няма да го разбере от мен.
Извикай онзи умник да направи черновата, не съм добре с писането.
Ела! Убийството е станало случайно.
Мислех, че става дума за секс. - Именно, хлапе!
Правилно се изрази.
И те го знаят, пише го във вестниците.
Срещнах англичанките под маслиновите дръвчета.
Малката поиска да й върна топката.
Сексуалният нагон е по-силен от всичко.
Ако беше видял англичанката...
Съблече се пред мен.
Приближих я, но тя изобщо не се изплаши.
Подшушнах й няколко думи, тя се съгласи.
Пипнах я "там", тя легна и аз я изчуках.
Поиска си и още, хареса й.
Вдигнахме шум, мъжът й се събуди и ми се нахвърли.
Грабна карабината от ръцете ми.
Без да иска натисна спусъка.
Казвам го на теб, защото другите ме дразнят.
След това мъжът побягна. Стрелях. Всички пищяха!
Трябваше да им затворя устата.
Подпиши! - Не.
Подпиши, и ще те оставим на мира. - Не, невинен съм.
Побързай! Ще ти дадем вино и ще доведем кучето ти.
Ще запазя ли фермата си? - Да, всичко.
Добре! Аз съм най-възрастният, трябва да се жертвам.
Ще подпиша, макар че съм невинен. - Тогава не го правете!
Уважаеми господине...
Ако не подпиша, фермата ще отиде по дяволите.
Надви ме, току-що извърших прелюбодеяние.
Да, тук е. Господин комисар, търсят ви от Париж!
Какво става? Всичко е наред.
Не е Гюстав, бащата е извършителят.
Кой? - Старият Доминичи.
Достатъчно! Англичаните ни дишат във врата.
Приключвайте! Държите престъпника, закопчайте го!
Не разполагаме с мотив и доказателства.
А какво имате? - Силното убеждение.
Чудесно, действайте!
Трябва да ме покриете. - Какво?
Искам подкрепата ви. - Имаш я, не се притеснявай.
Поздравления! Дочуване!
Благодаря, господине.
Негодници, какво направихте на братята ни?
Мръсници! Махайте се!
Писна ни от вас! - Престанете да крякате!
Господин съдия, мислите се за недосегаем!
Ще изкараме баща ни оттам!
Негодници! Боклуци!
Къде беше карабината?
Отведете го! - Насам.
Покажете ми къде стоеше карабината.
Отведете го.
Къде беше карабината? - Къде искате да бъде?
Много добре знаете. - Ще ви доставя удоволствие.
Отведете го!
Можете да излезете.
Тук изчуках англичанката.
Хвани ме за гушата.
Вземи карабината. Тук убих англичанина.
А жената? - Ето там.
С един изстрел.
А малката Елизабет? - Тук.
Не! Тя е бягала.
Нима? Трябва ли да бягам?
Освободете го.
Вие ще бъдете Елизабет. Бягайте!
Хайде!
Изплаших ли ви? - Не го правете повече!
Дръжте го изкъсо!
Мръсник! Негодник! Убиец, карабината беше в теб!
Задръжте го!
Изчезвайте, Майе!
Обещахте да ми дадете кучето. - Виждали ли сте куче в затвор?
Търпение, Мари. Заминавам за остров Елба.
Не пипай! Тръгвай, хлапе! Карай по-бързо.
Ще му повдигнем ли обвинение? - Естествено.
Ще се видим в кабинета ми. - Да повикам ли адвоката му?
Да.
Досаждаме ви от месеци, но ще ви попитам нещо.
Не. - Довечера си заминавам.
Отредили сме ви първата страница
Значи старецът е извършителят?
Презарежда оръжието като карабина 'Лебел".
Не е стрелял в ръката на англичанина. Лъже!
Казва, че използвал и един патрон за жената. Лъжа!
Знам, намерихме 3 гилзи. - Малката!
Твърди, че я ударил в гръб. Лъже!
Тя не е била убита тук.
Пренесли са я. Нямала е драскотина.
Не се бъркайте в работата ни! - Вършим си работата.
Защо е бил там Гюстав?
А опаковката на филмовите ленти до колата?
Не се правете на разузнавачи! Нямам време за губене. Достатъчно!
Никой не може да ме убеди, че е чукал англичанката.
Аутопсията потвърждава отсъствието на сексуален контакт.
Самопризнанията са фалшиви. - Спокойно, още сте много млад.
Предпочитам безсмислени показания пред липсата на самопризнания.
Станете и застанете с лице към уважаемите съдии.
Но аз не се срамувам.
Човек не се смее, когато е обвинен в тройно убийство.
Очаквам отговора ви.
Мари, панталоните ми бяха ли окървавени, когато се прибрах?
Ако беше така, щях да ги изпера.
Имаше ли кървави петна? - Бяха чисти и сухи, както винаги.
Никога не съм бил осъждан. Невинен съм.
Но вие ми вменявате вина.
Имам право на мнение. - Разбрах.
Доминичи...
Синовете ви свидетелстваха срещу вас.
Собствените ви синове! Колкото и подло да е.
Съгласен съм.
В нощта на престъплението сте излезли, изплашили сте се.
Моля? - Отбелязано е в протокола.
Не разбирам. Обяснете ми.
Какво намеквате? - Нещо очевидно.
Отишли сте при чужденците.
От недоволство, от любопитство или, за да ги изгоните.
Може би в нетрезво състояние... Пиели сте по 4 литра вино на ден.
Понякога. Но не съм пияница.
Експертите са категорични: когато са стреляли по г-жа Дръмънд,
тя не е била на колене или наведена.
Изправена ли беше, или легнала?
Аз бях легнал. - Имате изумителна памет.
Да! Не станах, когато чух изстрелите.
Предположих, че са бракониери.
После изкарах козите.
Когато се върнах, снахата ми разказа за случилото се.
Какво точно?
Шегувате ли се?
Не ви ли трогна разбитият череп на детето?
Въпросната вечер имаше срутване на железопътната линия.
Ако не бях реагирал, жертвите щяха да бъдат много повече.
Отговарям за трите трупа и за признанията ви.
Вече се изказах, но не съм го направил.
Семейството ви страда от странна болест.
Чувствам се прекрасно. - Внукът ви се усмихва.
Заявили сте: "Нямам доверие на внука си, той е вагабонтин".
Възможно е той да е убиецът.
Нощем излизаше да бракониерства с Гюстав.
Има ли вероятност Гюстав да е извършителят?
Не отричам. Бяха винаги заедно.
И двамата ли подозирате?
Не знам. - Роже Перен, приближете се!
Кажете ми...
Онази нощ сте били с вуйчо си Гюстав.
В близост до къмпингуващите туристи.
Първо сте се отрекли, после пак сте потвърдили...
Излъгах. - Защо?
Не знам. - Призовавам ви да кажете истината!
Добре. - Няколко пъти се отметнахте.
Лъжех. - Защо?
Не знам.
Тишина!
Злоупотребихте с търпението на правосъдието.
Досега обвиняем в убийство
не се е ползвал с подобно благоволение. Внимавайте!
Синът ви Кловис е паднал на колене пред оръжието.
Защо не го арестувахте? - Обвинявате ли го?
Не знам дали е той, но не съм аз.
Да вярвам ли на очите си?
Няма значение, извършено е убийство.
В името на детето, кажете истината!
Не се жертвайте!
Нещастен съм.
Гюстав Доминичи, приближете се!
Синът ми ме осъжда. - Не, отметна се.
Гюстав Доминичи, кажете истината на съдебните заседатели.
Отидох да установя щетите от срутването.
Открих трупа на малката около 5 ч.
Забравих да кажа...
Към 1,10 ч. след полунощ чух 5-6 изстрела.
Последваха викове.
Кучето се разлая.
Това е всичко, което знам. - Не! Продължете, моля!
Стори ми се, че лявата ръка на момиченцето се повдига.
Не го казах на никого, но оттогава не ме оставиха на мира.
И започнах да си измислям.
Какво точно?
На 12 ноември полицаите ме обвиниха във всички грехове.
Казаха, че трябва да приключат случая. Биха ме.
Искаха да улича баща си.
Днес казвам истината: баща ми е невинен.
Даже съдия-следователят искаше да вярва на лъжите ми.
Кловис ми беше обяснил предполагаемото място на карабината.
Но тази карабина никога не е била в "Голямата земя".
Баща ми е невинен. Въпросната нощ не съм ставал, нищо не съм видял!
Ще прочета последните ви показания. - Няма нужда, не са истина.
Брат ми Кловис ме принуди да излъжа.
След неговите показания.
Гюстав Доминичи, не съм срещал по-безочлив свидетел от вас.
Обвинили сте баща си в тройно убийство с ужасяващи подробности.
Днес претендирате, че сте излъгали,
за да доставите удоволствие на съдия-следователя.
Съдебните заседатели ще оценят това.
Защитата има ли въпроси към свидетеля?
Не! Само един луд би повярвал на този човек.
Обичах те, а ти ме доведе на това място.
Отричаш се от мен, това е смъртен грях. Знаеш, че съм невинен!
Погледнете го, не обработва земята, люцерната изгни.
Да оставим настрана реколтата!
Трябва да има реколта! Важно е!
Много добре знае къде беше карабината и кой я съхраняваше.
Кажи истината! Кой беше с теб в люцерната?
Не съм бил там. - Защити честта на семейството!
Мисля, че сте невинен, татко. - Настоявам да кажеш истината!
С кого беше, когато чу виковете!
Говори, по дяволите!
Закривам заседанието!
Усмихни се, бабче!
Чудесно се справяш, ще отрежат главата на баща ти.
БАЩА МИ Е НЕВИНЕН!
На вас говоря, Гастон Доминичи!
Слушам ви, кажете.
77-годишен, женен, 9 деца...
И 16 внуци. - Още една причина.
Били сте много строг с тях.
Ако бащата не е строг с децата си, кой тогава?
Знаем, че сте грубиян.
А вие не сте ли, когато ви настъпят?
Замерили сте кучето си с камъни. - Открадна ми храната.
Психиатрите казват, че сте нормален. - Не съм луд.
Но сте корав! Оставили сте жена си да роди 9 пъти без никаква помощ.
Само 3 пъти. - Като дивак!
Бяхме далече, не можех да я оставя да умре.
Галантен мъж! Радвахте ли се на женско внимание?
Какво? - Как бяхте с жените?
Имах си жена. - Задоволяваше ли ви?
Сега разбирам!
Бяхте ли щастлива с него? - От нищо не съм била лишавана.
А вие, големият син? Кловис Доминичи, приближете се!
Поредният мръсник. - Оставете ме да говоря!
Искам думата, няма да стоя като гост.
Досега ви слушах, изслушайте ме и вие!
Като член на семейството не сте длъжен да давате клетва.
Могат да лъжат. - Безнаказано.
Винаги е заговорничил срещу мен.
Помисли ли за честта на семейство Базен?
След това, което направи?
Бракониерства денонощно. - Но ти си призна пред нас.
Лицемер, не те ли е срам да виниш баща си?
Вие с брат ти сте гузни. Съвестта ми е чиста.
Господин Доминичи, по време на разследването,
въпреки измислиците, нито веднъж не ни излъгахте.
За мен вие сте честен човек и добър баща.
Кловис Доминичи, умолявам ви да кажете истината.
Поддържате ли обидните си показания?
Баща ви ли е убиецът?
Да. - Лъжеш!
Боклук! - Той измисли заговора!
Ти реши да натопим татко!
Не е вярно. Ти първи ме обвини, Гюстав.
Излъгахте, а след това се отметнахте.
А вие ни представихте 8 различни версии.
Лъжете непрекъснато - баща, синове, дъщери, зетьове и приятели!
И всички други. - Значи всички сме лъжци?
Да...
Ивет Доминичи, мъжът ви излезе ли в нощта на престъплението?
Да, отиде да види.
Потвърдили сте го пред съдията. - От любов към Гюстав.
Любов! Всички много се обичате. - Съдията ми каза:
"Подкрепете мъжа си, за да не си изпати".
Що за глупости! - Притесних се.
Щом задържаха невинния баща, можеха да арестуват и мъжа ми.
Съдията ни подшушна да обвиним стареца.
Казахме го, но не е вярно.
Ти ни предаде! - Подлец!
Вижте този господин! Кловис, карабината е твоя.
Знам, че ти си я направил. Гюстав, кажи истината, ще ти простя.
Кажи какво си видял. - Нищо не съм видял.
И двамата лъжете!
Кловис, много добре знаеш, че татко е невинен!
Казах истината. - Лъжеш!
Татко каза: "Убили са трима".
"Убих трима." - Не!
"Убиха трима, аз ще убия четвъртия."
Четвъртият е Пол Майе! - Изкупувам чужда вина.
Ще кажете ли още нещо? Благодаря ви, госпожо.
Следващият свидетел, моля! Пол Майе!
Господин Пол Майе!
Заклевам се! - Свидетелствате доброволно.
Защото засегнаха честта ми! - Прозвището му е "Ветропоказател"!
Виждам, че са ви изключили от партията.
В какво упреквате обвиняемия?
Когато задържаха Гюстав, защото не е помогнал на ранената,
Доминичи показа, че ще ме убие. - Нищо подобно! Просто вдигнах ръка!
Майе, погледни ме в очите! Непочтен си! Заговорничете с Кловис.
Обиждате свидетел! - Той говори глупости.
Пол, невинен съм!
Нуждаехте се от престъпник. И те се обединиха.
Спасяват се взаимно, затова ме докараха тук.
Говорете, не си играйте на криеница.
Отдавна не си играя на криеница.
Съмнявам се във внука си.
Защо Гюстав е бил навън в нощта на престъплението?
И не е бил сам. Попитайте Майе.
Попитайте Кловис дали карабината не е негова?
Даде я на Зезе Перен да ловува с нея.
Той я поправяше, смазваше я.
Експертите го казаха, но вие не го отчетохте.
Щом сте невинен и знаете истината, помогнете на правосъдието.
А то помага ли ми? - Значи прикривате Гюстав.
Нищо подобно! Полицаите ме влудиха.
Казаха, че ще му отрежат главата.
Прекарах ужасна нощ, бях готов на всичко.
Говорих глупости, не бях на себе си.
Окошариха ме като овен.
Може ли? - Да, кажете.
С колегите ми бихме искали да приключим делото още днес.
Давам думата на защитата.
Започват пледоариите, изчезвам. - Ще го оправдаят.
Да се обзаложим ли? - Все още вярвам в правосъдието.
Подсъдимият да стане!
Ще кажете ли нещо?
Вече цяла година лежа несправедливо в затвора.
Не искам да изкупувам чужда вина. Обвинен съм несправедливо.
Ще добавите ли още нещо? - Не.
Прекратявам разискванията.
Съдът и съдебните заседатели
трябва да се произнесат по следните въпроси:
Виновен ли е Гастон Доминичи за убийството на Джак Дръмънд?
Действал ли е с предумисъл?
Убил ли е лейди Дръмънд?
Ако е така, имало ли е предумисъл?
Гастон Доминичи ли е убиецът на Елизабет Дръмънд?
Престъплението предумишлено ли е?
Има ли връзка между трите убийства?
Длъжен съм да ви напомня чл. 353 от закона.
"Съдебните заседатели не са длъжни да оправдават решението си.
Няма определени правила, с които трябва да се съобразяват,
разглеждайки дадено доказателство.
Те трябва да вземат решението на тихо и спокойно място,
уповавайки се на своите съвест и разум
и разглеждайки представените доказателства."
Законът постановява
Отведете подсъдимия!
Съдът се оттегля. Закривам заседанието.
Не се предавайте. Те само това чакат.
Не ми дреме дали ме обвиняват в двойно, или тройно убийство.
Но никога не бих посегнал на дете!
КОГАТО ЛЮБОВТА ПОБЕДИ
Господа, съдът!
Да влезе обвиняемият!
На всичките въпроси съдът и съдебните заседатели
отговориха с "да". Не са посочени оневиняващи обстоятелства.
Гастон Доминичи е осъден на смърт.
Чрез гилотиниране.
Не разбирам нищо.
Това е оръжието, което трябваше до проговори, но остана безмълвно.
Сега стои самотно, то е единственото доказателство.
Най-невероятното в този процес е, че мъжът беше осъден
без никакви доказателства, единствено по думи.
"Баща ми каза, брат ми каза,
баща ми казал на брат ми... ".
И така се стигна до присъдата.
Наказан е един мъж, за когото съм убеден, че е невинен,
създателите на този филм споделят същото мнение.
И ние не сме единствените.
Вероятно тогавашният министър на правосъдието е бил потресен,
защото две седмици по-късно нарежда ново разследване.
Сигурно това е хвърлило в смут и президента Коти.
През 1957 г. той заменя смъртната присъда с лишаване от свобода.
През 1960 г. генерал Де Гол
постановява освобождаването на Гастон Доминичи.
Мъжът беше осъден при тези обстоятелства,
макар че никой не искаше да уличи невинен човек.
В този процес никой не е нарушил служебните си задължения,
но такива неща все пак се случват.
Това е урок, върху който трябва да се замислим.
Като заключение на дебата могат да се приемат думите на един младеж,
когото защитавах пред Углавния съд в Ним.
Той беше оправдан, след като беше осъден
на 18 години лишаване от свобода на първото дело.
В заключение той каза: "Искам само едно.
Нека случилото се с мен да послужи за урок и на други".
Превод СВЕТЛАНА АТАНАСОВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО