ТЕРЪНС ХИЛ във филма
~ БОГ ПРОЩАВА… АЗ - НЕ! ~
ИТАЛО-ИСПАНСКА ПРОДУКЦИЯ
ФРАНК УУЛФ
БЪД СПЕНСЪР
ДЖИНА РОВЕРЕ и други
Идея и сценарий ДЖУЗЕПЕ КОЛИДЗИ
Музика АНХЕЛ ОЛИВЕР ПИНЯ
Главен оператор АЛФИО КОНТИНИ
Режисиран от ДЖУЗЕПЕ КОЛИДЗИ
Джони, връщай се веднага! Стой тук!
Добре, мамо.
Всички момчета са такива.
Влакът идва!
Никой не се показва.
Всички са мъртви!
Убили са ги!
Обрали са влака!
Ограбили са го! Всички са мъртви!
Мъртви са!
Шейсет.
Вдигам на 100.
Добре.
Още 300.
Приемам.
И аз отговарям.
Карти?
Аз съм пас.
Две.
Дилърът взема една.
500.
Добре.
И тези.
Още 1000.
Внимавай. Лулата ми струва доста пари.
Искам да им видя цвета. - Прав е, не ни познава.
Не знае, че сме честни хора.
Аз гарантирам за Арни.
С пари в брой или с фасове?
Може би не се изразих правилно.
Казах, че гарантирам за него.
Мястото си го бива.
Трябва да го запомня.
Един момент.
Ще гарантираш ли и за мен? - Да.
Тогава добавям още 500.
Сега той има нужда от гарант, нали, Лу?
Виждам, че не ви се играе.
На твое място не бих ги докосвал.
Като се замисля, имам какво да ви дам като гаранция.
Позволете ми.
Хвани го, Лу!
Не вдигай шум, за да не ги събудиш.
Затворено е.
Гладен съм. Какво имате за ядене?
Казах ви, че е затворено. - Къде мога да хапна нещо?
Ако питате мен, вървете по дяволите.
Изобщо не ми е смешно.
Толкова по-зле за вас.
"Гарантираш ли за мен, Лу? - Да.
А за мен? - И за теб."
И тогава настана ад. - Виждал ли си го преди?
Никога. Такива не се срещат често.
Ти го познаваш, нали?
Да, така мисля.
Точно него търся.
Още 1000! - Здравей, стари глупако.
Откога редиш пасианси? - Тази игра мога да играя сам.
Нали не очакваш да яздя по тъмно?
Знаеш к'во, напоследък започнах да вярвам в духове.
Значи си ме търсил? - Да.
Защо? - Преди седмица са обрали влака MK&T.
100,000 долара в злато. - Добър удар.
Няма оцелели. За да кажат кой го е направил.
Били са професионалисти.
Колко хора, способни да извършат такъв обир, познаваш?
Доста.
Казах ти, че никой от пътниците не е оцелял, но не е така.
Един живя достатъчно дълго,
за да ми каже какво е станало
и кой го е направил.
Хайде, няма да чакам цяла нощ.
Бил. Нашият стар приятел Бил Сан Антонио.
Какво се опитваш да кажеш? - Вече го направих.
Затова ли каза, че отскоро вярваш в духове?
Има 500 километра ЖП линия между Ел Пасо и Кениън Сити.
Златото е натоварено в Ел Пасо.
Съдейки по следите, влакът е бил нападнат по средата на пътя.
Но това е само привидно. Ще ти обясня.
Два дни преди влакът да тръгне, бандитите са отишли в този район.
Галопирали са около линията, за да оставят следи,
и са се отправили на север към реката.
Тръгнали са покрай нея и са се отклонили към Ел Пасо,
където са изчакали да приготвят влака за тръгване.
Купили са си билети и са се качили на влака като обикновени пътници.
Изчакали са влакът да стигне на 30 км от границата с Мексико,
до градчето Пунтал. Там са убили всички.
Машинистът, помощникът и всички пътници.
Там са спрели и са разтоварили сейфа със златото.
После двама са подкарали влака и са скочили преди Кениън Сити.
Явно са искали да ги търсят оттам - на север,
но също е ясно, че нито конница, нито потеря ще ги намери,
защото бандата спокойно си седи тук - на 400 км южно.
Доколкото знам, само един човек е достатъчно умен да измисли това,
и това е Бил Сан Антонио. Почеркът е негов!
Откога мъртъвците обират влакове?
Не знам какво се е случило между вас двамата преди година,
но едно е сигурно - Бил е жив!
Очевидецът, който го видял във влака, е мъртъв
и само двама знаят, че е жив - аз знам, а сега и ти,
колкото и да не вярваш. Имаме малко предимство пред Бил.
Първо - той не знае, че сме разбрали, че е жив.
Второ - знаем къде се крие.
И последно - умникът си мисли, че е в безопасност, където е сега.
Нищо ли няма да кажеш?
Какво общо имаш ти?
Банката застрахова златото.
Работя за застрахователната компания.
Изобщо не си се променил, старо магаре.
Защо не ми кажеш какво се случи в онази нощ?
Върви по дяволите.
Защо не ми кажеш какво се случи в онази нощ?
Ела тук, Роуз.
Имаш късмет, момче. По-леко момиче няма да намериш.
Приятелят ти си го бива. Защо не съм го виждала досега?
Защото току-що пристигна, скъпа.
Не знаеш как да се отнасяш с дами. - Хей, ти!
Всяко нещо с времето си.
Хайде, махай се оттук. - Накарай я да млъкне!
100.
200.
500.
Добре.
Искам да видя дали ще спечелиш, ако аз разбъркам картите.
Какво искаш да кажеш? - А, нищо.
Не съм виждал по-голям късметлия от теб.
Не става въпрос за късмет! - А за какво тогава?
Нищо не си научил за тази игра.
Още си начинаещ. - Убеден ли си?
Попитах те нещо. - Много си любопитен.
Любопитството струва скъпо. - Любопитен съм,
дали и ти играеш с 5 карти - като мен.
Млъкнете! Не искам никой да се присмива на приятеля ми,
защото сме приятели отдавна, нали, хубавецо?
Никой да не се смее!
Само аз ще се смея.
Всички да се успокоят.
Това беше грешка, момче.
На времето не би и помислил за такова нещо.
Аз те научих как се борави с пистолет.
Кълна се, че на времето не би го направил.
Лесно е да говориш с пистолет в ръка.
Спокойно, и ти ще получиш пистолет.
Не се тревожи. Трябва да действаме спокойно.
Човек в моето положение
не може да допусне някой да лъже с 5 карти,
без да мисли за възможните последици.
Чух, че в последните няколко години си станал бърз с револвера.
Ако с пищова си ловък колкото с картите,
трябва много да внимавам,
защото човек с моето положение има големи отговорности.
Например - трябва да мисли за хората си.
Погледни ги…
Какво биха правили без мен?
Не биха искали моя дял, понеже аз съм щедър към тях.
Но трябва да мисля и за други неща. Ето я Пекита.
Какво ще прави горката, ако ме убият? А?
Трябва да мислим и за погребението.
Поне един от нас ще умре. Искам моето да е хубаво.
Оркестърът да свири, целият град да плаче…
Проповед. Цяла процесия. Такова погребение струва скъпо.
Нали не очакваш аз сам да го платя?
Или хората ми, или Пекита, или хората от града.
Разбира се, те всички ме обичат, но нямат толкова пари,
Не са богати като теб.
Би било много мило от твоя страна,
ако оставиш на масата парите, които спечели от мен.
Ако ме убиеш, не би ми отказал тази малка саможертва.
Нали?
Браво на теб. Браво!
Наистина ли си въобразяваше, че ще се измъкнеш, хубавецо?
Знаейки, че съратниците ми са коравосърдечни.
Сигурно не вярвате, че ми е приятел
и наистина съм се загрижил за погребението си.
Грешите. Той е мой добър приятел. Жалко, че трябва да го убия,
но аз съм добър към приятелите си.
Ако излезе оттук жив, пуснете го. Няма да присъствате на двубоя.
Няма да гледате как приятели се убиват и кой е извадил късмет.
Бъд ще се погрижи да изпълните волята ми.
Щом излезете, запалете колибата! Огънят пречиства.
Та никой да не види трупа на Бил Сан Антонио,
или на мъжа, който го предизвика. С парите плати неговото погребение.
Хайде, деца, по-бързо! Всички навън!
Дай му пистолета си, Бъд.
А сега и ти излез, Бъд, и веднага запали колибата.
Е, хубавецо, останахме само двамата.
Винаги съм обичал добрите шеги.
Може би, тази ще се окаже най-смешната сред тях.
Хайде, по-бързо!
Няма да се измъкнеш, хубавецо. Дори да се окажеш по-бърз от мен,
хората ми… ще те накарат да платиш,
а те не са малко.
Приготви се, хубавецо.
Няма да се измъкнеш.
Дори да се окажеш по-бърз от мен, хората ми ще те накарат да платиш,
а те не са малко, хубавецо.
…а те не са малко.
Ще ме почерпиш ли, страннико!
Копеле…
…а те не са малко.
Винаги съм харесвал добрите шеги.
Може би, тази ще се окаже най-смешната сред тях.
Ей, ти! Един мъж ще дойде по някое време.
Лесно ще го познаеш - прилича на голяма уморена горила.
Като дойде, дай му този кон! Негов е.
Къде отиваш, Роуз?
Върни се! Къде тръгна? - Не се тревожи, ще се върна.
Не викай, Роуз. Няма да ти прережа гърлото.
Кога пристигна?
Сигурно знаеш, че е опасно да идваш тук.
Нямам много време, чакат ме.
Няма да те задържам. Искам да те питам нещо.
Реших, че си дошъл заради мен. Качих се, за да си оправя грима.
Какво искаш да знаеш?
Роуз, кажи ми какво се случи в онази нощ.
Коя нощ? - Не се прави на глупачка.
Това беше много отдавна. - Преди 10 месеца.
За мен това е много време. Не мога те виня, Кет,
но загубих мъжа си и дочух, че ти си го убил.
Кой е той? - Джо Томтаун.
Направил съм ти услуга. - Разбирахме се добре.
Трудно ще намеря щедър мъж като него.
Не съм искал да го убия. - Знам, че не си.
След като научиха как си ги изиграл, тръгнаха да те търсят.
Цялата плячка е у теб, нали?
Какво искаш да кажеш? - Хайде, всички знаят.
Докато ние погребвахме Бил, ти си избягал с парите му.
Роуз, Томтаун може би е повярвал на тази история,
но ти си умна и не бива да вярваш на измислици.
Кой ги е взел тогава?
Да? - Какво правиш, Роуз? Чакам те.
Идвам след малко. - Отвори.
Казах, че идвам, слез в салона!
Пусни ме да вляза. - Не може да влезеш.
Кой е вътре? Чух, че говорите! - Откак те срещнах, си говоря сама.
Отвори вратата, или ще я разбия! - И този мъж ще загубя.
Какво каза? - Да вървиш по дяволите!
Дано не е пострадал тежко.
Има добро сърце. - Забелязах.
Бързо ми разкажи какво знаеш.
Нямам много време.
Хората плащат за моето, Кет.
Изнесоха Бил Сан Антонио и му устроиха погребение.
Хайде, вървете!
Не бях виждала толкова хора на едно място.
Погребението беше първокласно.
"Тук почива Бил Сан Антонио - най-добрият стрелец в света.
Бог го уби с измама, иначе не."
Това означаваше, че иначе би бил още жив.
След церемонията, тръгнаха да търсят златото.
Бяха седем мъже, които щяха да си поделят златото на Бил.
Томтаун ми каза, че с неговия дял ще заживеем нов живот.
Когато достигнали пещерата, били неприятно изненадани.
Златото липсвало.
Само един човек е могъл да го открадне и знам кой е.
Сбъркахме, че го пуснахме снощи!
Сигурно още е тук и наблюдава какво правим.
Задигнал е златото, докато всички бяхме на погребението.
Кълна се, че няма да му се наслаждава дълго.
Бил мислеше, че смъртта му ще ни раздели,
но не е очаквал някой да задигне златото.
Целият град присъства на погребението.
Бъд лесно убеди останалите и всички тръгнаха да те търсят.
Месец по-късно, Томтаун се върна
и каза, че Бъди е изчезнал още първата вечер.
А точно Бъд е казал, че аз съм взел златото.
Тръгнаха да те търсят заедно, но бързо са се разделили,
защото всеки е искал златото за себе си.
Опитах се да разубедя Томтаун, но той не ме послуша.
Остана само една нощ. Тръгна и обеща да се върне.
Вместо него се върна ти.
Беше хубав и щедър мъж.
Бъд ми даде револвера.
Дай му пистолета си, Бъд.
Трябва да тръгвам, Роуз.
След като си отидоха, бизнесът ми западна.
Вече няма престрелки.
Преди редовно имах работа.
Сега се чудя как да вържа двата края.
Още се правят погребения, но не е като в доброто старо време.
А сега ме извини, имам работа.
Ти ли направи ковчега за Бил Сан Антонио?
А кой друг? - Ти ли го сложи вътре?
Разбира се.
От него не беше останало много.
Какво искаш да кажеш? - Не беше хубава гледка.
Сякаш вече бе преминал през ада
и се беше върнал.
Можеш ли да се закълнеш,
че си сложил трупа на Бил Сан Антонио в ковчега?
Би ли се заклел? - Нали лично ти го уби?
Зададох ти въпрос. - И аз ти дадох отговор!
Как бих могъл да го разпозная? Беше купчина въглени.
Защо се върна? Някаква игра ли играеш?
Ако ти се закълнеш, че с пръст не си докосвал Сан Антонио,
тогава ще ти кажа.
Честно казано, хич не вярвам дъртият лешояд да е мъртъв.
Никога не съм вярвал в духове.
Но някои хора, биха се заклели в Библията,
че са го виждали да галопира в нощта на черния си кон.
Сигурно ще кажеш, че Бил Сан Антонио
беше важна клечка и хората не могат да го забравят. Така е.
Има голяма разлика, между това и да го превръщат в легенда.
Ще кажеш - хората обичат легенди.
Причината е много проста.
Имат какво да разказват на внуците през дългите зимни месеци.
Благодаря за питието, дядо. Радвам се, че се видяхме.
Запомни едно - ако не бях сигурен, че ти си го убил,
щях да се закълна, че Бил Сан Антонио е още жив.
Кълна се в Бог -
ако е жив, ще го накарам да съжалява, че не е умрял.
Не трябваше да се изправяш.
Любопитството е лошо качество.
Съжалявам, приятел. Извади лош късмет.
Дай ми нещо за пиене.
Чуйте ме, зайци. Нося ви интересни новини.
Не ви е грижа, а?
Така е по-добре. Сега вече ме слушате.
Очакваме важен гост.
Трябва да посрещнем новия пазител на закона подобаващо.
Станете, зайци!
Не карайте госта да чака. Може да настине.
Елате!
Хайде, приятел, чакат те.
Сега ще ви представя.
Трябва да ви познава, за да защитава интересите ви добре.
Един по един. Ела тук.
Шерифът иска да знае името ти.
Казвай. - Хосе.
По-високо! - Хосе.
Хосе чий? - Ернандес.
Името му говори ли ви нещо?
Хосе ли е изпратил жалба?
Не мога да повярвам, че би направил подобно нещо.
Прав сте, трябва да ги накажем.
Няма да бъдем толкова жестоки. Те са добри хорица…
…и това няма да се повтаря.
Кажи на шерифа, че няма да се повтаря.
Чувате ли, шерифе? Каза, че това е било за последно.
Спрете! Не може така!
Цяло щастие е, че му помагаме да приложи закона.
Хосе, защо не предложиш на нашия гост нещо за пиене?
Шерифите са чувствителни към кървави сцени.
Предложи му нещо за пиене.
Сеньор Ернандес!
Е?
Върви.
Новият шериф няма да ни създава неприятности.
Къде го намерихте? - На няколко километра оттук.
Беше тръгнал за града. - Някой видя ли ви?
Никой.
На Бъд му хрумна страхотна идея. - Каква?
Нищо особено. Направихме си шега.
Разкажете ми.
Казах ти, беше само шега!
Само аз имам право да се шегувам.
Имаше заповед да ликвидираш новия шериф,
без да влизаш в селото.
Не искам новодошли и никой няма да го напуска,
както стана преди няколко дни.
Бъд е добро момче, но паметта му изневерява.
Може би трябва да му я опресня.
Бъд, от мен можеш да научиш много неща,
но едно не мога да ти дам.
Това тук ти липсва. Ти си малоумен.
Време е да го разбереш.
Малоумник!
Научи ли си урока?
Малоумник!
Искам стая.
Какво си ме зяпнал? - Нищо, нищо.
От два дни не съм виждал креват.
Искам добре да се наспя, преди да продължа.
Горе, първата вдясно.
Не искам да бъда обезпокояван. - Дошли сте на подходящото място.
Какво става?
Проклета котка!
Какво беше това, Хуарес? - Котка.
Кой е този? Познаваш ли го, Хесус?
А ти, Мигел? - Попитай него.
Любопитно ми е как е влязъл. Има само една врата.
Свалете ме. - Чуваш ли? Иска да го свалим.
Казвай как се казваш и защо си дошъл.
Свалете ме. Ще говоря само със Сан Антонио.
Сигурно си луд, амиго. С кого искаш да говориш?
Със Сан Антонио. - С Бог не искаш ли да говориш?
Свалете ме. Трябва да говоря с шефа ви, както и да се нарича сега.
Ще говориш само с нас.
Шефът ни гледа друго шоу.
Виж ти кой бил тук.
Свали ме.
Длъжник съм ти, приятелю.
Пази се.
Златото от влака. Видя ли - прав съм бил.
Пази си лапите. Могат да дойдат всеки момент.
По дяволите, жаден съм.
Сами няма да успеем да извлечем проклетия сандък.
Прав си - двамата няма да успеем.
Нося ви новини.
Попитайте собственика кой дойде днес.
Защо не ми каза, че имаме компания? - Не ме попитахте, сеньор Бъд.
Сега те питам, заек.
Кой е той? - Не го познавам. Утре си тръгва.
Къде е сега? - Горе, спи.
Хайде, побързай!
Тежко е.
Застани под него.
Какво чакаш?
Срежи въжето!
Последвай ме.
Няма да успея. - Постарай се,
ако не искаш да те смаже.
Чакай! Къде отиваш?
Явно е заспал дълбоко. - Какво каза?
Не можах да го събудя.
Амиго, ела да поиграем на карти.
Хайде, бързо!
С теб ще се разправям по-късно. На конете!
Помогни ми да го сваля от гърба си!
Не, трябва да го занесеш. - Свали го!
Напъни се още малко, ако не искаш да те смаже.
Бил ще умре от смях, ако златото му те убие!
Свали го по-бързо! - Идиот такъв.
Винаги ти е казвал, че имаш мускули, а не мозък!
Прав е! Ти си страхливец!
Нещастен страхливец!
Побързай! Качвай се в каруцата!
Защо спираме тук?
Мулето не може да стигне дотук.
Но сандъкът ще успее. - Сандъкът ли?
А, не! - Да!
Мигел! Мигел!
Златото го няма! - И каруцата с мулето също!
Ако водата беше уиски, нямаше да спреш. Хайде!
Хайде!
Ще трябва да плуваме. - Ако ме изоставиш, ще те убия!
Не можеш ли да плуваш? Време е да се научиш.
Водата не е особено топла. Хайде, какво чакаш?
Ще се държиш за мен.
Капитане, като ме зароби под сандъка, как ме нарече?
Спомних си - нарече ме "нещастен страхливец".
Хайде, да се махаме оттук.
Аз тръгвам.
Чакай!
Спрете!
Идеята да заровим сандъка беше добра.
Там на хълма, ще е на по-сигурно място
отколкото в банка, докато се върнем.
Ще ходим ли някъде? - Трябва да уведомим компанията.
Нали не мислиш да останеш?
Приятелят ти още ми дължи 10 хиляди от покер.
А, не, идваш с мен.
Това, че ме измъкна от реката,
не ти дава право да решаваш какво ще правя…
…или няма да правя. - Да те бях оставил да се удавиш.
Сам нямаше да стигнеш далеч.
Процентът от застрахователната компания
ще покрие загубите ти.
Това е друг въпрос.
Обаче, кой ти каза че ще приема процент?
Въпросът е…
Ти работиш за застрахователната компания, не аз.
Значи, така ще ми играеш?
Щом така си решил, налага се да те заведа насила.
Да разрешим спора веднага.
Изстрелите се чуват надалече.
Нито мястото, нито моментът е подходящ да вдигаме шум, глупако.
Мога да те убедя по друг начин
Едно нещо не разбирам…
Какво?
Какво?!
Защо ме караш да ти разбия физиономията?
Слез! Ела тук! - Добре!
Негодник такъв.
Наздраве. Кой би казал,
че ще се срещнем отново след толкова години?
Кой ли би предположил?
Човек не може да вярва на старите си приятели.
Вместо да си гледат работата,
идват, убиват трима от хората ми, обират ме…
…и си тръгват, без да кажат "довиждане".
Слушай, мъртвецо, под кое име си известен сега?
Светът би бил чудесен, ако всеки си гледаше работата.
Преди година не разсъждаваше така.
Правиш проблем за няколко долара. - Бяха си мои.
Дължиш ми благодарност.
Можех да те убия още тогава.
Не ти беше изгодно.
Имаше нужда от удобна мишена,
която да преследват хората ти.
Не беше лоша идея.
С един удар убих два заека - отървах се от шерифа…
…и от бандата, която ми лазеше по нервите.
Голямо удоволствие е, да живееш… инкогнито.
Кой ви каза, че съм тук?
Не си успял да избиеш всички в онзи влак.
Един от тях живя достатъчно дълго,
за да ми предаде добрата вест, че още си жив.
Това доказва, че трябва да си върша работата сам.
Не мога да вярвам на никого, нали така, Бъд?
Ще го запомня за в бъдеще.
За теб няма бъдеще, мъртвецо.
Това се нарича неблагодарност. Хората бързо забравят добрината.
Застъпваш се за тях, за да не ги избият като говеда и какво -
не искат да ти кажат къде са скрили златото.
Само глупак като Бъд би повярвал, че е паднало в реката.
По лицата ви личи, че лъжете.
Кой ли от двама ви е по-корав?
Големият навярно, но не е сигурно.
Ако Бъд можеше да мисли, досега и двамата да сте мъртви!
Обаче… кой друг може да ни каже това, което ни интересува?
Мислиш, че няма да проговорят ли? Грешиш.
Въпросът е… кой от двамата ще ни каже къде да търсим.
По-слабият, ли? Отново бъркаш.
Ако държиш двама души,
или две животни, в нашия случай,
те никога не умират
по едно и също… време.
Отдавна ви познавам. Може да се каже, от цяла вечност.
Знам какво можете да издържите и какво - не.
Бъд, Тарго и аз сме ви подготвили специални забавления.
Е?
Вдигни ръка, когато си готов да говориш, хубавецо.
Издърпай го, Бъд.
Опресни ли ти се паметта?
Спусни го!
Тарго!
Докато ме няма, не пускай никого тук. Ясно?
Никой да не влиза по никакъв повод, докато не се върна.
Застреляй всеки, който не се подчинява. Ясно?
Ще им отнеме малко време, докато решат да проговорят…
но ние не бързаме, затова - полека. Залости вратата отвътре!
Не ща да ви гледам физиономиите. Ще си върнем златото.
Бъд и Тарго си знаят работата.
Не искам да ги притеснявате, но ги дръжте под око.
Вие двамата следете Бъд от прозореца.
Вървете!
Ако напусне дори за минута, простреляйте му краката.
Мъртвите не могат да говорят.
Патрито и хората му да пазят избата отвън.
Не искам Тарго да излиза. - Защо не остави гринговците на нас?
Изпълнете заповедта ми!
Да вървим!
Хайде, бебче, време е за къпане.
Чуй, не казвай на другите и ще те заведа до златото!
Няма да се налага да делиш с другите.
Помисли си.
Няма време за почивки. Ставай!
Това е мястото.
Спокойно, приятелю. Бързата работа е срам за майстора.
Кой твърди обратното?
Ръката ти… е на пищова.
Така е по-добре.
Развържи ме.
Хайде, побързай!
Някъде тук е.
Започвай да копаеш.
Не, ти ще копаеш.
Чу ме какво ти казах.
Някой казвал ли ти е,
че си глупав негодник, Бъд?
Кажи ми къде е! Къде е той?
Спрете!
Кога е убит? - Кълна се, че и той е замесен.
Иначе как ще избяга грингото?
Не е вярно! - Кога?
Преди около час. Флатфейс пазеше от прозореца.
Събудих се и него го нямаше.
Намерих го до бунара с прерязано гърло.
Значи си заспал, а?
Само за няколко минути. Беше негов ред да пази!
Защо не сте ги последвали? - Нямаме коне.
Оставили са само седлата. Затова казвам, че е замесен.
Не може да не ги е чул, като са тръгвали!
Какво? Как?!
Хитро са обули конете в терлици. Хубава работа, но отнема време.
Значи си спал само няколко минути, а?
Да… да!
Да се махаме оттук.
А ние какво да правим? - Постарайте се да не заспивате!
Питие!
Може би ти си човекът, който ми трябва.
Аз ли? За какво?
Можеш ли да запомниш шест думи в правилен ред?
Да.
Браво на теб.
Навън има кон. Иди с него при шефа на бандата
и му кажи, че е време да довършим играта си на покер отпреди година.
Да, добре.
Нали разбираш за кого говоря?
Да… мисля, че да.
Браво на теб.
Понеже виждам, че имаш добра памет…
Да?
Направи ми още една услуга. - Да?
Кажи му, че не обичам да чакам. - Добре.
Отвори вратата!
Искам да поговоря с грингото!
Отвори вратата! Другият избяга.
Остави го на мен! Отвори вратата!
Полудя ли, Тарго? Остави го на мен, кучи сине!
Пуснете ме да мина. Нося съобщение за шефа ви.
Можеш да го предадеш на нас. - Ей ти!
Откъде взе този кон?
Чуйте, пуснете ме. Трябва веднага да говоря с г-н Бъд.
Ще ме почерпи добре, щом му предам съобщението.
Радвам се, че попаднах на вас. Ще ме отведете ли при него?
Откъде взе коня? - От града.
Един непознат ми го даде. - Къде е той?
В кръчмата. Чака там.
Каза…
Тарго!
Ела насам.
Спрете! Тарго, почакай!
Не го убивай! Грингото ни трябва жив! Разбираш ли?
Тук има много хора!
Прав си.
Продължавай да стреляш, ако това те забавлява.
Не обичам да играя покер, без да виждам залога на масата.
Добре. Да започваме.
Защо бързаш толкова?
Първо искам да ти предложа нещо.
Преди година, трябваше да изчезна,
защото имах много врагове. Всички искаха главата ми.
Наградата растеше. Вече на никого не вярвах -
дори на хората си.
Нямах друг избор, хубавецо.
Съжалявам, че те използвах за примамка.
Дойдох да те обезщетя. - Вчера пееше друга песен.
Вчера - да. В бизнеса е важна властта.
Вчера тя беше в ръцете ми и още щеше да бъде,
ако не се бе наложило да замина. Имах неотложна среща.
Сделката, която сключих, е по-важна от дребните ни недоразумения.
А сега чуй предложението ми.
Какво ще кажеш да свършим работата заедно?
Само ти и аз - като в доброто старо време.
Ами приятелят ми?
Нека първо ти обясня каква е сделката.
Ами приятелят ми? - За него не трябва да се грижим.
Той е в добри ръце.
Тарго, влизам. Не се опитвай да…
Едно нещо не ти е ясно, мъртвецо.
Този път, аз раздавам картите.
С теб имаме различни мирогледи.
Не бих стигнал чак дотук…
…за да стана партньор…
…на такъв като теб.
Чакай малко.
Не си ли се питал защо съм такъв късметлия?
Как през всичките тези години извършвах големи обири,
без да ме заловят? Ще ти кажа.
Шефът на банката в Ел Пасо застрахова пратките си
и ми казва, не само кога и къде ще бъдат откарани,
но и какви мерки за сигурност взема застрахователната компания.
Останалото е моя грижа.
После делим плячката поравно.
Така нито аз поемам риск, нито той.
Той е много добър бизнесмен.
Всъщност, преди година той ме посъветва да изчезна.
Чуй ме, хубавецо… за пръв път споделям това с някого.
Знаеш ли защо?
Защо? - Защото знам, че мога да ти вярвам.
Грешиш, мъртвецо.
Казах ти, че имаме различен мироглед.
Има само един начин да ме накараш да се съглася.
Сложи залога на масата.
Знаеш ли какво си мисля, мъртвецо?
Ще ти върна жеста, който ми направи преди година.
Няма да бъде лесно да запалиш голи камъни, хубавецо.
Кому е нужен огън…
…щом имам динамит?
Количеството е достатъчно, за да те прати в небесата.
Този път, без номера.
Хвърлете оръжията си!
Няма ли да се включиш в играта?
В моя край не играем с хиени.
Допускаш грешка. Мъртвите хиени не говорят.
Какво искаш да кажеш?
Сандъкът е точно, където го оставихме,
но това не означава, че е пълен.
Провери, ако не ми вярваш.
Значи си лъгал през цялото време.
Тази шега не е ли по вкуса ти?
Млъкнете веднага! Отдръпнете се!
Това ти беше последният ти мръсен номер, мъртвецо.
А сега побързай.
Една драскотина в повече, не е от значение за теб.
Искам да видя на какво си способен.
Хайде, пълзи, за да се спасиш.
Защо си толкова тежък, по дяволите?
Сънувах странен сън.
Сънувах, че планината падна върху мен.
Рамото ме боли ужасно.
Накъде пътуваме? - На север.
Някой трябва да извади куршума от рамото ти, старо магаре.
Ами златото?
Ще говорим за него, когато имаш сили да държиш пистолет.
КРАЙ
Начален превод от сръбски - Веско Каменов 1963
Редактира по заводските субтитри: veskoka, 13юли2012
Куриоз: платеният преводач е ползвал моите субтитри,
но е пропуснал да поправи едни от правописните ми грешки.
На много места преводът е оставен непроменен,
а на поне две места, новият превод беше смислово грешен.