ЛЕТО ГОСПОДНЕ 1890
"Ваше високопреосвещенство, използвам това писмо,
за да съобщя за скандалното поведение на двама мисионери,
които разрушават сътвореното от църквата в Южна Америка."
"Двамата мисионери - отец Педро де Леон и отец Джи
са контрабандисти по Карибското крайбрежие."
"Единият от двамата винаги е въоръжен с пушка Уинчестър,
а другият не признава никаква власт."
Кой си позволява да злослови срещу мисионерите ни?
- Това писмо е от маркиз Фелипе Гонзага. - Кой е той?
Управителят на Маракайбо, католик с доказана вяра,
който прави щедри дарения на църквата. - Продължете.
Надявам се с напътствията си да сложите край на това положение.
- Но къде е тази мисия? - На все още див остров.
- Кои са тези двамата? - Учили сме заедно с отец де Леон.
Той е сирак, благ човек, но изключително силен.
Дванадесетгодишен чупи ребрата на леля си, докато я прегръща.
На 13 вече пуши пури. Когато отваряше врата, дръжката оставаше в ръката му.
- Боже! А другият? - Не го познавам.
Пст, пст, Педро! Отче Педро!
Реджи, подръж за малко.
Стани, синко.
Часовникът на професора, а?
"Седма заповед. Не кради."
В името на Отца, Сина и Светаго Духа.
А, добър пипер!
Реколтата е добра.
ОБЪРНИ И ДРУГАТА БУЗА /ДВАМАТА МИСИОНЕРИ/ (1974)
- Храната е готова. - Благодаря.
- Кога ще се върнете? - Когато продадем пипера и папагалите.
Благодаря.
Отива ви, отче Джи.
Професоре,...
този с брадата съм аз.
А това съм аз.
- Благословени сме от Бог, живеем мирно. - Да.
За първи път виждам магьосник да благославя двама свещеници.
Ще ги сложа под водопада и ще ги покръстя всичките.
Започнете с шамана.
- Можеш ли да пишеш? - Не, отче.
- Кой ти беше номера в затвора? - 7822.
- Можеш ли да броиш? - Да, отче.
Искам да преброиш енориашите ми.
- Искам да знам колко овце имам в стадото си. - С мен ли?
- Ти последен и с надпис: черна овца. - Да, отче.
И не ме наричай "отче", можеш да си ми дядо.
Той е странен. Като приключиш, можеш да си пазач.
- А номерът, 7822... Бара Коса ли? - Да, трето отделение.
Затворническите номера винаги са пречка.
Искате чадъри ли? Добре, ще ви донесем.
Мачете.
- Мачете, 6 ножа. - Пет.
- Бонбони? - Да.
Не казвай на никого какво видя току-що.
- Магьоснико, това за възпалено гърло ли е? - Да.
- Какво е това? - "Умарасуга".
- Какво? - За главата.
Да.
- Кокаин. - Кокаин. Не, никакъв кокаин.
Професоре? Професор Херман, какво искате от града?
Ако се натъкнете на целакант, го донесете.
Ще пробваме на пазара за риба, но не гарантираме.
Готово. Св. Йосиф е вече на борда.
- От съпруга ми. Ще ви пази от слънцето. - Благодаря, Баку.
Ще изплашиш праисторическата риба на професор Херман!
Довиждане, професоре, и успешен риболов.
От колко години търси тази риба?
Вярваш ли в теорията, че от рибите произлизат земноводните,
от тях пък влечугите, след това са маймуните и накрая човека?
- Гледал ли си се в огледалото? - Да.
Именно.
30 дни и 30 нощи плаващи в океана...
Стоки за продан. Пипер и папагали: 750.
20 сандъка със свещи, слънчобрани, шевна машина...
"Ако брат ти не се издигне, ако ти не хапнеш прилеп,
ако не пиеш от бутилката, тогава камбаната ще звънне."
- Ако луната... - Следващият път камбаната ще излети.
"Можеш да пиеш от бутилката, ако ти не хапнеш прилеп,... "
"Хинин в бутилката, панталони за прилеп..."
Виж, сбърках заради теб! Млъкни!
Виж кой вдига шум!
Ела тук, бързо. Кой си ти?
- Нека остана тук. - Какво казваш?
- Избягал си от английска плантация? - Да.
- Ще те търсят. - Да.
Е, не сме те виждали.
- Казвам се отец Джи, ти как се казваш? - Олеандър.
- Олеандър? Що за име? Покръстен ли си? - Не, да.. Не знам.
Заради безопасността ще ти трябва ново име.
- Да го покръстя ли? - Не, аз ще го покръстя.
Хайде, остави на мен. - Аз съм водач на мисията и е моя задача.
- Върви на щурвала. - Както кажеш.
- И тази вечер ли? - Всяка вечер.
- Къде са родителите ти? - Не знам, не знам.
- Гладен ли си? - Да.
Първо покръстване, после ядене. Трябва да ти сменим името.
- Ще се казваш Амедео. Харесва ли ти? - Да.
Защо не се казва "Джи" като мен?
Един ден ще ми кажеш откъде идва това "Джи":
Джером, Джервазио, Гидеон или може би Исус.
Амедео, покръстваме те в името на Отца, Сина и Светаго Духа.
"Амедео" е хубаво име. На латински значи "Този, който обича Бог".
Сега яж.
"Лето Господне 1890 - покръстен." С този стават с един повече.
"Покръствам с вода", казал Йоан Кръстител.
"Този, който дойде след мен, ще покръства с огън."
В името на Нейно Величество спрете!
- Събуди се! - Има ли някой на борда?
- Амедео, скрий се. - Завий дясно на борд.
- Какво значи това? - Британски патрул. Отстрани покривалата.
- Бог да пази кралицата. - Защо? Да не и има нещо?
- Не, добре е. - Защо тогава да притесняваме Бог?
- Кои сте вие? - Международни търговци.
- Къде отивате? - В пристанище Маракайбо.
- Има ли друг на борда? - Не, защо?
Не сте качили местно момче, а?
Избягало е от плантацията на полковник Морисън.
Днес младите не искат да работят!
- Не сте ли го виждали? - Полковникът ли?
- Не, избягалото момче. Мръсното му копеле. - Виждал ли си мръсно копеле?
- Не съм. - Не.
Може би сте видели лодка с двама католически свещеника?
- Рус със сини очи ли? - А другият голям, як и с лице на маймуна?
- Не съм ги виждал. - Качваме се да проверим.
- Не виждаш ли жълтия флаг за болен от холера? - Какво?
Холера! Каза, че няма други на борда. Кой е болен?
Не можеш ли да познаеш?
Потегляме.
Весла във водата. Завой на дясно.
Стойте далеч от колониите ни, ако цените здравето си.
След като каза здраве, чакат ни пациенти в Санта Круз.
Отвори широко.
- Мажи се с мехлема и се моли на св. Антоний. - Благодаря, отче.
Възпалено око. Знам старо индианско лечение за това.
Ето. Втрий бързо.
Шаманът в селото, в което живея, ме научи на това.
- Сега сложи пръст върху окото. Гори ли? - Да.
Повтори го 10 пъти и ще се оправи.
Хълцането е умствена болест. Използвай тампон напоен с оцет.
Сложи го тук. Като изсъхне, ще видиш, че ще си се оправил.
Да видим.
Имаш много "гости". Изрежи "гората"?
Това?
- Искаш ли да го махнем? - Боли.
- Ще ни трябва упойка. Една или три минути? - Три.
- Брой до десет. - Едно...
Не докосвай тялото с желязо. За какво иначе ни е дал Бог ръце?
Компанията Търговски Център на Америка,
на чиято аз маркиз Алфонсо Фелипе Гонзага съм представител
по силата на дадените ми от правителството правомощия,
Дружеството за износ за британските колонии,
представлявано от Лионел Стийл,
Дружеството на подправките представлявано от г-н Кристянсен,
Презокеанските французи в лицето на мосю Калдерон,
Испанското дружеството в лицето на г-н Фернандес
се договориха за нови цени на едро на следните продукти,
както е записано тук:
Пипер, какао и кафе от 200 на 100 песос за чувал.
Цвят от карамфил, индийско орехче и ванилия
от 200 песос на 100 песос за паунд.
Имате ли списъка? Ако сте съгласни, подпишете.
- Г-н Лионел Стийл? - Да.
Мосю Кристянсен? - Да.
- Мосю Калдерон? - Да.
- Г-н Фернандес? - Да.
Виж свети Йосифе, зърни Маракайбо - царството на греха и покварата.
Това не е място за теб. Извинявай, но по-добре да те покрия.
Но въпреки това ни помогни да продадем добре товара си.
Пепе, надмина себе си, ситни бели зърна. 100 песос на чувал.
- 100 песос ли? - Работехме с месеци за тази реколта.
100 песос! За ваше добро е.
Гонзага обича тази страна и иска да понижи цената на живота.
Реши, че само той може да купува пипер, но на 100 песос за чувал.
- Всички ли чухте? - Вървете при касиера.
От днес нататък цената на пипера ще е 100 песос на чувал.
Можете ли да четете? По заповед на Негово превъзходителство губернатора Гонзага.
Виж тези двамата. Не бях ги виждал отдавна.
- Надявах се да са мъртви, удавени. - Остани спокоен.
Не забравяй, че са свещеници.
- Добро утро. Добре дошли в Маракайбо. - Здравей, Менендес.
Какво ново в мисията, преподобни отче?
Вие винаги купувате за маркиз Гонзага, нали?
Разбира се, отче. Какво продавате? Пипер, канела, кафе?
- Пипер. Каква е цената? - Сега е 100 песос за чувал.
- Прекалено е ниска. - За мисията може да дадем 150,
но не казвайте на никого. - За нас цената е 150 на чувал.
- Първи предлагате 150! Някой предлага ли 200? - 200!
200! Виждам, че господина разбира. Кой ми дава 300?
- 300! - 300 за г-на с гласа...
Вдигам на 400! Кой каза 400? Искам да чуя 400!
Предлагам най-добрият пипер в света! Това си е чиста възможност.
- 400. - 400 за господина в дъното.
- 500. - 500.
- 600! - 600!
- 700! - 700!
- 800, 900, 1000! - Продадено!
Снимка. Чудото на века.
Преподобни отци, винаги се шегувате, докато работите.
- 1000 песос? И за злато не бих дал! - Струва си точно толкова.
- Ако не го искаш, ще го продадем на холандеца - И при него ще струва 100 песос.
Имаме монопол с англичаните, испанците и французите.
- Цените са същите. - Ще се пробваме при китайските търговци.
Всички китайски търговци умряха от жълта треска.
- Ще го дарим на бедните. - Слава на Исус Христос.
- Вечна слава. - Върви, синко, върви.
Върви на птичия пазар. Чакай. Ще продам птиците в китайския магазин.
- Защо не изпратиш мен? - Защо ли? Защо мислиш.
- Няма да получа най-добрата цена, защото... - Да, точно това е причината.
"Не ни води към изкушение."
Сбогом, папагали. Не произнасяйте думите, които знаете!
- Наглеждай товара и не напускай лодката. - Всичко е спокойно.
Пази се.
- Колко? - 32 папагала за 272 песос.
- Не, не пари. - Какво ще искате за тази сума,
преподобни отче? - Да видим...
- Красива гълъбица за приятел? - Каква полза имам от хубост?
10 рула сукно, 30 чадъра, 300 свещи...
Два печата: 200 песос. Какво искаш?
Как ще живее семейството ми с толкова малко?
Индианецо, семейството е твое, не мое.
Братя, днес ще прочетем от евангелието на свети Матей, глава 18.
Днес ще прочетем от евангелието на свети Матей.
Остави я. Бъди добър.
- Къде е приятелят ти? - Той е вкъщи. Болен е от подагра.
Бедничкият. Само очакване. Без ядене, без сън...
Няма ли да разберете, че сме двама свещеници? Не можем да се женим!
"Така че апостолите попитали Исус:"
"Учителю, кой влиза в Небесното царство?"
"Който го получи като награда за действията си ли?"
Исус извикал едно дете и казал:
"Който е невинен като това дете, ще влезе в Небесното царство."
"Ще отиде в Ада този, който забогатява, обирайки бедните и препродавайки на богатите."
- Някой, който не искам да посочвам. - Гонзага ли?
Не произнасяй това име!
Защо не свалиш робата и не повториш това, което каза току-що?
Не, не го казах аз. Не се крия зад нищо.
Защо не проповядваш в църквата си?
Църквата е там, където има нужда да се чуе Божието слово.
Матей, глава 18, стих 16, Исус казва:
"Ангелите решават кой е добър и кой лош."
"Захвърли лошите", това е за теб, "в най-свирепия огън."
"Ще има безкраен плач и скърцане със зъби."
Браво! Защото не плащате цената, която е редно, ли?
Защо купувате от нас и продавате в Европа 1000 пъти по-скъпо?
Майната му!
В евангелието също пише: "Ако брат ти отказва да слуша,
нека другите са ти свидетели."
Пази ми гърба.
- Защо не спрете да ни ограбвате? - Гледайте си вашата работа.
Вие сте свидетели, но не искате да чуете.
"Ако брат ти не иска да чуе, тогава обществото..."
...ще го осъди, но преди това ще му счупиш лицето, разбра ли?
Чакай, още не съм свършил.
Какво ако не се вслушам в обществото, а отида на касата.
Върви при касиера.
Плащане.
Плащане. Плащане.
Осребряване! Плащане. Плащане. Плащане.
Плащане. Върви при касиера.
Плащане. Плащане. Плащане. Плащане.
Елате при касиера.
- И ти ли имаш пипер? - 8 чувала и 500.
Добре. Довечера на обичайното място.
Не си чул нищо.
Ще желая и прежда и бонбони.
- Какво е това? - Портретът на отец Джи. Ли Мон ми го даде.
Това не е отец Джи, това е Исус Христос.
- Това не е "Отца"? - Не, това е Синът.
Това е разпра. Хората на Гонзага отнасят бой.
Вън! Изхвърлете го!
- Какво стана? - Четях от евангелието, а те ме удариха.
- И ти им прости като християнин? - Не, отвърнах им.
Това не е отговор. Спомни си какво пише в евангелието. Една секунда, моля.
- "Ако те ударят,..." - "Обърни и другата буза."
- Моля. - Благодаря.
Но аз...
- Защо го удари! - Това беше грешната буза.
Коя е правилната?
- На ти. - Заповядай!
Видя ли? Насилието поражда насилие.
- След тях! - Убийте ги!
Сега ще свалим расата!
- След тях! - Спрете!
Добра работа! Не може да раздаваме правосъдие с ръцете си.
Спрете нехранимайкото.
Прощавай, Господи.
Майко мила!
- Къде е свещеникът? - Десен, ляв, десен, ляв!
Десен, десен, десен, ляв!
Продължете с наказанието.
Знаеш ли какво пише в евангелието за такива като теб?
- Една секунда. - Ще те хвърля в морето!
Назад, назад, назад... Оттам.
- Оттук ли? - Да.
Покръствам ви, грешници!
Виждал ли си дете, облечено като самурай с пушка, разхождащо се надолу-нагоре?
Облечено като самурай с пушка, разхождащо се надолу-нагоре ли?
- Това е последното ти пътуване с мен. - Ясно. Не си го виждал.
Света Богородице, Божия майко, освободи ме от изкушението да не претрепя този луд.
Да отиваме на лодката.
Понякога забравяш, че носиш расо. Къде отиваш?
Между другото в евангелието не се споменава за такива като теб.
Хвърлете го във водата.
"Ангелите ще разделят добрите от лошите." "Ангелите ще разделят..."
Ангелите са тук!
Отче Педро...
- Помощ, отче Педро! - Не го виждам и чувам!
Ей, обърни се.
Защо се занимавате с мен? Заемете се с него!
Извини ме.
Оле!
Разкарайте се!
Помощ!
Прашка!
Бягайте! Бягайте!
Бягайте. Скачайте всички във водата!
Не и ръката!
Пак заповядай.
Кретени!
- Отче Педро, лодката! - Казах ти да се качиш на лодката.
- Но тя гори! - Добре, значи гори. Гори ли?
Лодката гори!
- Не започвай, ти си добър християнин. - Така че те благославям.
Полицията идва. Амедео, маймуната!
- Отче! - Отче, благослови ни.
- По-късно. - Най-сетне се отървахме от старото корито.
- Тогава да плуваме обратно до мисията. - Провидението ще ни помогне.
Успях да продам целия товар на китайците!
Работа в прогрес.
Сега резервния план.
- "Почукай и ще ти бъде отворено." - Разкарай се.
Давай!
- Отечество и свобода! - Какво?
- Ей, мексиканецо! - Има ли изход от сцената?
Да. Мексиканец ли си? Кой ти каза да чукаш така?
Не съм чукал.
- Знаеш ли дали са свалили правителството? - Мен ли питате?!
- Значи не си мексиканец. - Кой ви каза, че съм?
Той не е мексиканец. Някой ни е предал.
- Момичета, къде е изхода? - Ей там.
- Мосю! Какво става тук? - Той пита мен?
Милейди, във всички краски съм.
Мосю!
Значи се разхождаше?
Сключих сделка. Разбрахме се на секундата. Договорих се със собственика.
- Това ли е собственикът? - Да, той е грък.
Не е грък, а фъстък.
- Работи идеално и не е лодка. - Вижда се с просто око.
Всъщност е евтина. Построил я е за някой от лудницата.
Нарича се "Зеленият слон".
Двигателят работи със захарна тръстика.
- Значи я купи. - Да.
И как ще я платим?
- Искате ли да ми оставите депозит? - Какво?
- Ще оставите ли депозит? - Депозит ли? Може би.
- Ще оставим депозит. - Какво ще оставите?
Него и нея.
- След 24 часа ще ги хвърлим в морето. - Ще се върнем много по-скоро.
- Сега роби ли продаваме? - Не, ще платим и ще си върнем Амедео.
- Господ ще ни помогне. - Искаш да вземеш заем ли?
Не от него, а от някой, който е нависоко, но не толкова нависоко.
Казаха ни, че сте много зле, но изглеждате добре.
- Чаят ви, Ваше високопреосвещенство. - Благодаря.
- Как я язвата ви, Ваше високопреосвещенство? - Обажда се от време на време.
Благодаря. Този билков чай е хубав.
- Чувствам се добре от него. - Дойдохме да говорим с вас за мисията ни.
- Как вървят нещата в пущинака? - Добре. Кажи му за цифрите.
Цифрите са 77 конфирмации и причастия, 32 помазвания,
9 сватби. - Само 9? Защо толкова малко бракове?
- Но имаме 183 покръстени! - 183?
Защо толкова много покръствания и толкова малко сватби?
Сигурно има... незаконни раждания?
Заради работата ни двойките са плодовити: 10, 15 деца.
Дори 28 деца.
Поради това малката ни църква вече не ни побира.
- Вярващите седят отвън. - Бедните създания!
Решихме да построим голяма с камбанария,
голяма камбана и орган, за да се пее.
Добра идея, но откъде пари?
Сетихме се за вас и че сте известен с щедростта си, Ваше високопреосвещенство.
- Не ли? - Не.
Поне ни дайте пари за камбаната...
...за камбаната...
...да поставим камбаната?
Време е за следобедния ви сън, Ваше високопреосвещенство.
Трябва да вървя. Мога да ви дам само благословията си.
Ще ви отправя бащино предупреждение:
дори далеч от родината стъпките ви се следят.
Дръжте главите си високо, гордейте се с бедността си.
Чух глас от горе, който каза: "Пръстенът".
За рубин толкова. 200 песос.
- Пази си разписката. - Печелим и откупуваме пръстена.
Трябва да си върнем дете, маймуна, тези костюми и всичките си пари.
Сега само чудо може да ни спаси.
- Ще се пробвам, една игра. - Аз съм глава на мисията.
Свети Йосиф, говоря с теб, само когато съм в нужда,
но положението е отчайващо.
Как ще спечелим? Трябва да ми помогнеш.
Благодаря, свети Йосифе!
- Почитания, сенаторе. - Довиждане.
- Сенаторът се нуждае от пари. - Както винаги сам прави късмета си.
Пробвайте късмета си.
- На 12 червено ли, сенаторе? - Да.
Тогава да е 12 червено.
Залагайте!
12 червено!
- Сенаторът е късметлия. - Щом казваш.
Залагайте!
Сложих ги на 12. Парите са си мои.
- 23 червено. - Аз печеля.
- Моето 12... - 23 червено. Залагайте, господа.
Залагайте!
17 черно!
Майко..
Не вярвам на очите си!
- Ти! Какво правиш тук? - Щях да те питам същото.
Излязох от "кафеза". Виждам, че най-сетне са разбрали, че си невинен.
Мисля, че да, но избягах преди това.
- С какво се занимаваш сега? - Съдружници сме с мъжа с брадата.
- Как върви? - Върви. По-добре тук, отколкото в Кайен.
Ти го каза!
Нула!
- Като нула ли? Нулата струва ли нещо? - Тук струва всичко, г-не.
- Не губи хладнокръвие. - Тук съм да печеля, не за забава.
Харесва ли ти? Това е последният модел.
Деринджър 6 и 35 насложени? Това ли имаш?
- Струваше ми доста. - Колко искаш за него?
- Подарък е, ако ми направиш услуга. - Услуга ли? Да.
Той вярва, че вярата е достатъчна, за да спечели и се нуждае от пари.
Защо не оставиш да се падне на 12 червено?
- Не разбираш ли? Рулетката не е подправена. - Не е ли?
Смятам, че е.
Как да го направя?
Да кажем, че тази вечер сенаторът е спечелил повече...
Той е представител на хората.
Тогава ги пиши представителни разходи.
Направи го заради приятелството ни и деринджъра.
12 червено!
Печеля! Спечелих! Печеля!
Печеля? Като на кон ли? Печеля!
Виждаш ли колко щастлив го направи?
- Колко? - 36 пъти залога, г-не.
Това е за пръстена на епископа, това е за лодката,...
а сега за товара.
- Господи, поверявам ти товара. - Нека спечели отново.
- Какво? - Трябват му пари.
- 12 червено. - Пак печеля.
Той печели отново.
- Колко хубаво! - Плащай!
Хининът, чадърите, бонбоните, пералнята.
- Не ми трябват всичките. Вземете. - Луд ли сте?
Не, свещеник съм. Отче Джи? Моят баща. Татко! Татко!
- Ей, виж тези пари. - Спечели!
- Дай ми разписката и ще взема пръстена. - Ако обичаш.
- А пистолетът? - А, да!
- Абе ти луд ли си? - Сега ще те накарам да го изядеш. Яж.
- Направил си го от хляб и кафе. - Направен е с какао, по-сладко е.
Кой е този?
Като бяхме вътре, ме би на покер 127 пъти и сега трябва да платя всичко.
- Искам да се изповядам. - Сега ли?!
- Да, имам спешна нужда. - Църквите са затворени, свещениците спят.
Ти си буден, чуй изповедта ми.
- Опрощавам ти... - Не, още не съм започнал.
- Започна добре, синко. - Откраднах.
- Какво? - Това.
- Но ти спечели. - Да, но с помощта на нечий приятел,
който движи свърталище на комарджии, посещавано от крадци.
- Познаваш ли извършителя? - Кой се изповядва, ти или аз?
Това е чувство, умнико! Отиде в онова казино, защото знаеше, че там имаш приятел.
Надеждо и свети Йосифе, помогнете ми.
Не намесвай свети Йосиф в това. Защо не ми каза?
- Аз... - Млъквай! Има две възможности.
Първа възможност: Не ми казвай какво си ми казал, защото нищо не ми казваш.
Питал ли съм те някога какво си правил, преди да станеш свещеник? Не.
Не съм те питал, ти почука на вратата ми.
- Нямаш врата. - Млъквай!
Това, което казвах, е: "Целият ми живот е един роман."
- Искаш ли да го чуеш? - Не, не харесвам романите.
- Така че... ти прощавам. - Не съм свършил още.
Има и втора възможност.
Не си призна, като си мислеше: "Този кретен не забеляза."
- Не е така. - Не, не е.
Защото не съм глупак!
Приключих. Кажи ми наказанието.
Върви и върни тези пари в казиното. Всъщност недей, аз ще отида.
Казах, че не съм глупак!
Ти все пак върви и върни пръстена на епископа.
За наказание плати всичко до утре. Това е списъкът.
- Може би от странстващ фотограф. - Боже мой!
Скъпите ни приятели свещениците си тръгват?
- Каква хубава, нова лодка имате. - Благодаря.
- Вземате ли пътници? - Не.
- Съжалявам, всичко е заето. - Безопасно ли е, преподобни?
- Какво виждам! Насочвате пушки към свещеници! - Прав е.
Но това не е беден свещеник. Ще се качим.
Амедео, ако обичаш. Поеми щурвала.
Няма ли да ядем?
- Няма ресторант на борда. - Да, ето го.
Блюдото, благодаря.
- Заповядай. - Забързай се. Добре е за тялото и душата.
Свети Тома муха ми кацна на носа.
Свети Клементе, дари ме с търпение.
Защото ако изгубя търпение, трябва да се покая.
- Кормчия? - Да?
Съжаляваме, но трябва да акостираме на този пристан?
Съжалявам, но не сме предвидили спиране тук.
- Маркиз Гонзага иска да говорите. - По-силно е от мен.
Амедео, не спирай котела, ще тръгнем бързо.
Изчакайте в салона.
Ще му причиня едномесечна амнезия.
- Христофор Колумб. - Маркиз Луис Мигел Гонзага.
- Да не е роднина на свети Луис? - Син е на Негово превъзходителство.
- Защо не го нарисуваш с корема? - Рисувам, каквото виждам.
Да не пестиш бои?
- Двамата мисионери, за които ми каза сина ми! - Благодаря.
- Синът ми внася този чай от Китай. - По-добре да бе внесъл хляб - гладен съм!
Моля, обслужете се.
- Много е хубав, нали? - Малко горчи.
Спомням си един английски приятел. Гледа 5 дни през прозореца и каза:
"Бих направил всичко за чаша чай, дори да убия французин."
Това бе добро!
- Негово превъзходителство ви очаква. - Извинете ни, маркизо.
Поканих ви тук, защото...
- Пура. - Ще пуша по-късно.
Преподобни отци, вярвате в божиите знаци, нали?
Небесата ми помогнаха да взема решение във вашия случай.
Изпратиха ми... да, правилната дума е, знак.
- Какво решение? - Какъв знак?
Това.
- Позната ли ви е? - Да.
Беше намерена сред останките от лодката ви.
- Кой ви я даде? - Морето.
Преди четири години се появи на плажа пред мисията ни.
Преди четири години тази статуя беше на носа на мой кораб
и изчезна в морето.
На борда бяха 40 роби, които пътуваха за плантация на брега.
- Роби ли? - Бивши роби. Деца на роби.
Заселници, работници, наречете ги, както искате, все са моя собственост.
Не и ако нищо повече не се знае за тях.
- Може би буря... - Тогава времето бе спокойно.
- Може би пирати... - Или може би бунт на борда.
Бяха черни хора, но лоши хора, които ме мразеха.
Вече бяха пробвали бягство. Може би те са изгорили кораба.
Но дори да си били те, какво е станало с тях? Пълна мистерия.
- Божията воля. - Во веки веков.
Амин.
Вие разбира се не знаете нищо.
Вие, които плавате нагоре-надолу по крайбрежието,
вие, които имате репутация на защитници на бегълците и престъпниците.
Лоша репутация, преподобни. Странно съвпадение е, че статуята беше при вас.
Просто съвпадение. Недоразумението е изяснено, да си вървим.
Не, оставате тук.
Ще бъдете преместени в мисията на монсеньор Хименес.
Това е мисия основана от майка ми и е оазис на мира.
Имате нужда от духовно уединение.
- Приемаме заповеди само от църквата. - Знам.
Монсеньор Хименес, за тези свещеници ви говорих.
Покажете им писмото от епископа, което ни позволява да ги задържим тук.
- Кой е начело на мисията? - Той.
Не знам какво сте сторили на този свят човек епископа,
но изглежда сте се забъркали в много неприятности.
- Няма какво да кажем. - Да.
Ще имате време да разсъждавате.
Така може да си спомните за някои странни съвпадения.
Поверявам ги на вас, монсеньор Хименес.
Леонсио, вземи тези пури от отец Педро.
В моята мисия пушенето е забранено.
Расото на отец Педро да бъде дезинфекцирано.
В джобовете има две свещи и книга.
- Постригване на брадата? - Гледай си твоята брада, братко.
- Каква е тази книга? - Евангелието.
- Евангелието ли? - Да.
Евангелие цялото изпокъсано, липсват много страници, омазано.
- Отвратително! - Вилица, лъжица, пудра.
- Както се полага! - По времето на отец Винченцино имахме физик.
Как сте облечени?
Маркизата изпрати пуйка в чест на новите братя.
Ние сме братята.
Една секунда...
Преди да ядете, братя, трябва да ви съобщя тъжна новина.
Днес трима млади туземци са били осъдени на смърт.
Уважавайки властите, ние не им се противопоставяме.
Сърцата ни скърбят за тях.
Молих да бъдат помилвани, хвърляйки се в краката на маркиза.
Не като съдия, а като добър християнин.
Нека Бог просветли сърцето му. Ще прекараме нощта постейки,
докато не ги помилва.
- Кои са тези тримата? - Какво имаше предвид той?
Организирали са бягството на работници от плантацията.
Да не си полудял?
- Имах видение. - Видение? Какво видение?
От свети Йосиф и той ми каза:
"Сине мой, тези тримата са получили снизхождение, така че яж."
Не съм ял от вчера. Не се шегувай с това.
Остави тази кълка!
- Имах видение. - А аз нямах.
- Сигурен ли си, че си разбрал правилно? - Да. Не вярваш ли на свети Йосиф?
Може ли да замълча?
- Докато ядеш. - Да.
Братя, отказано е помилване.
Младите хора ще бъдат екзекутирани утре призори.
Молим се за душите им, защото умират по божията милост.
- Да вървим. - Хайде.
Трябва да говоря с теб и свети Йосиф.
- Къде отивате? - При младите хора, умиращи по божията милост.
- Кога ще ги убиете? - Утре.
- Изповядаха ли се вече? - Не знам.
Сега ще разбера.
- Но кой е той? - Новият отец изповедник, идваш от Испания.
Той е неумолим, фанатик.
Ако искате да се спасите, отговаряйте с не на всеки въпрос.
- Кой си ти? - Аз съм послушник, уча в семинарията.
Вси светии! Не са покръстени!
- Това е сериозно! - Не са покръстени!
- Покръстен ли си? - Не.
- А ти? - Не.
- Искаш ли да умреш с чиста съвест в мир? - Не.
- Той каза "не". - Но тези мъже са зверове и дяволи.
Трябва да действаме незабавно. Размърдайте се! Ставайте.
- Светена вода. Незабавно. - А добрите свещеници?
Те се молят.
- А добрите сестри? - В този час ли? Няма значение...
- Морето близо ли е? Сержант! - Удавете ги.
Съпроводете ги до плажа и гледайте да не ви видят.
По-бързо, преди маркиз Гонзага да разбере!
Напред!
Насочи светлината в лицата им. Амин.
- Благодаря, отче. - Благодаря.
- Хайде!
- Хайде. - Забравих да поздравя губернатора.
- Какво трябва да направя? - Обичайното приспиване!
Онези чеда са спасени.
Смелост.
- Какво стана? - Сънуваше.
- Събуди се. - Върви да видиш дали идва.
Не го прави.
Заспивай.
- Готово. Ти продължи. - Добре.
Може ли?
Заповядай.
Скъпи свети Йосифе, само защото донесох пушката ли?
Не е ли, защото искам да убивам? Да го убия ли?
Ще се освободя с кихане.
Как се чувствате в моята мисия?
Хапнахме толкова добре, че си спомних
за онези 40 чернокожи, които са изчезнали с кораба.
Най-сетне! Искаш ли шампанско?
Трябва да отпразнуваме това посещение.
Какво е това, фокус ли?
- Опитах. - Какво казваше?
Какво казваше?
- Тези 40 чернокожи са в джунглата. - Наоколо е само джунгла!
Не може ли да си малко по-конкретен?
- Какви са тези тъпани? - Погребение.
На тримата престъпници, които ще бъдат екзекутирани утре сутрин.
Вече.
- Не може ли да проявите милост? - Що се отнася до мен, те вече са мъртви.
Е, къде са се скрили тези 40 чернокожи?
Бяло петно в паметта ми.
Добре. Върни се, като си спомниш.
Да, да, върни се.
А, и това не стана.
Отецът харесва фокусите, но те не му се получават никога.
Но сега ще накарам чашата да изчезне.
На оръжие!
Този.
Не прекалявай.
- Кой е там? - Използвай го, не се страхувай.
Ето го.
Благодаря.
- Забавлява ли се? - Вдигнах наздравица с губернатора.
Реших да ти кажа нещо, мога да го споделя само с приятел.
Кажи ми, когато стигнем мисията.
Не искаш ли да чуеш историята ми с отец Клементино?
- Млъквай. - Ако не слушаш, ще се изповядам.
- Кой е този отец Клементино? - Свещеникът в Кайен.
- Значи го познаваш от затвора. - Да.
Ето какво значи "отец Джи". Значи "отец Галера".
В известен смисъл.
- Вече навън си решил да станеш свещеник. - Не, вече бях свещеник.
Дал си обет, докато си бил в затвора?
Не, зашеметих отец Клементино, облякох расото му и излязох.
Видях, че като свещеник всички ме уважават,
целуват ми ръката и оттогава... не съм свалил расото.
Свали расото. Вече не ти е необходимо.
Наистина.
Вън!
Новият ми адрес е написан в тази бутилка!
- Да го върнем ли? - Отец Джи вече не е част от мисията.
- Но къде е отец Джи? - Къде е отец "сини очи"?
Отец Джи ще дойде до няколко дни.
Спокойно, спокойно!
Донесох всичко!
Идете да вземете нещата.
- Дойдоха със свещениците. - Със свещениците ли?
В цивилни дрехи са.
- Какво искат? - Не знам. Въоръжени са с пушки.
Този се нарича "монсиньор".
- Как се казваш, момче? - Амедео, ела тук.
- Почитания, братко. - Почитания. Почитания.
Не вярвай на никого.
Всички наоколо? Католици или езичници са?
По време на обиколката на цялата ни мисия
видях така непокътната езическа цивилизация, каквато не бях виждал досега.
Братко, църквата те храни, обучила те е
и те е пратила тук, за да обърнеш населението в католицизма,
а не да приемаш техните езически вярвания и магии.
Задачата ти беше да покръстиш тези хора. Помисли ли за материалната страна:
да ги нахраниш, да получат по-добър живот, да купиш пералня.
Обичат те, защото не те чувстват по-висш, а равен.
Милостиви Боже! Равен!
Не знам кого да обвинявам - теб или брата,
който изчезна в морето.
Не знам, кой е искал този човешки експеримент,
пренебрегвайки основите на религиозната пропаганда,
законите на църквата и задълженията на белия човек.
Не знам кой е отговорен, кой е забранил употребата на пари,
кой е решил, че направеното тук, така трябва да остане.
Не знам кой се задоволява с тези утопия или анархия.
Аз поемам пълната отговорност, аз съм главата на мисията.
Ти беше главата на мисията.
Ще бъдеш заменен с двама мисионери, достойни да се наричат така.
Всички идоли ще бъдат разрушени, ще бъде построена истинска църква,
ще установим принципа, че църквата е господар, а не гостенка.
Всичко, което видях като голи идоли в сърцето на джунглата,
тази мисия направена от останките от потънал кораб,
ще бъде напълно... заличено.
Разбира се орденът ни не може да си позволи такъв скандал.
Ще бъдеш отзован и аз не съм идвал тук.
Не съм видял нищо, не съм написал нищо.
Случайно научих, че единият от двамата мисионери е изчезнал в морето,
а другият бил изяден от канибали.
Така че се смятай за изяден и си стегни багажа. Може би ще се видим в Толедо.
Не.
Ще напишете, каквото видяхте. Напишете, че сте срещнал свещеник,
който е чакал хората да го открият,
а не е ходил от къща на къща, за да събира дългове.
Аз само така върша мисионерска работа.
Подчинение на ордена, преданост на расото.
Вече не нося расото, така че не съм длъжен да се подчинявам, на който и да е.
Старо е и не отивам в Толедо.
Новият ми адрес е написан в тази бутилка.
И така отец Педро тръгна да намери отец Джи.
- Кого търсиш? - Собственикът на тази барета.
- Познаваш ли го? - Може да се каже.
Ела с мен.
Отец Джи се върна!
- Не носиш ли вече расо? - Не, малко ми отесня.
Дойдох да ти кажа, че съм изяден от канибали,
а ти получи 14 присъди от съда в Маракайбо. За щастие намерих бутилката.
Не е ли хубава тази крава? Нова е.
- Кой е този "Джи"? - Имаш много малък избор.
Всичко тук принадлежи на Гонзага:
дърветата, въздуха, който дишаме и те някога.
40 са. Това говори ли те нещо?
Това е крава открадната от маркиз Гонзага.
Вимето на откраднатата крава произвежда мляко на маркиз Гонзага.
Млякото от открадната от маркиз Гонзага крава
е много добро, защото всичко, откраднато от маркиза, е добро.
Млякото от открадната от маркиз Гонзага крава
е много добро, защото всичко, откраднато от маркиза, е добро.
Днес пием това мляко за здравето на отец Педро.
Радвам се, че си тук. Нужен си ми. Добре дошъл в общността на 40-те.
Спри.
Всички ли видяхте?
Никога не удряй някой по-силен, без да побегнеш. Удряй и бягай.
Не се спасих, но по-важното е да пробваш.
Добре, ще те пусна, за да сме на равни начала. Става ли?
В известен смисъл. Все пак разбрахте урока. Удряй и бягай.
Това е единственият начин да се справим с по-силните от нас.
Сега като ти дадох урок, мога да си вървя. Довиждане.
След като отец Педро реши да остане с нас,
можем да отидем в града на посещение на маркиз Гонзага.
Ще отидем по време на пира на завоевателите.
- Там ще са епископа, войниците. - Всички, освен мен.
Но там ще е историческото дебаркиране на маркиз Луисито Макуелито.
- Кой е по-досаден от този отец?! - Поне ела да видиш!
Чакай! Почакай!
Мога да ти дам съвет, но не мога да те накарам да промениш решението си.
Щом настояваш да си търсиш белята, е безполезно да викаш: "Помощ, отец Педро!",
защото няма да съм там.
"Кокосовите орехи падат на главите на лошите и в ръцете на добрите."
Ти си добър, остани с нас.
Надявах се да падне на главата ти, за да си промениш решението.
Станах лош.
- Къде е отец Джи? - И аз искам да знам.
С голямо въодушевление днес
в деня, когато празнуваме пристигането на първите завоеватели,
в присъствието на маркиз Гонзага наследник на тези завоеватели,
говоря пред вас.
Притеснен съм, защото тази сутрин имах видение.
Видях св. Йосиф и той ми каза.
"Братко, днес на пира на завоевателите
трябва да повториш тези думи публично:
Казано е, че църквата е едно с всеки бил той беден или богат,
защото се занимава с душите."
"Душата на бедняка колко струва в сравнение с душата на богаташа?"
"Душата на бедняка е лоша, а на богаташа добра."
"За мен всички души са добри."
Сигурен съм, че губернаторът е съгласен.
Чеда мои, от какво се нуждае душата ви, за да е добра?
Прясно месо ли?
Осолено месо, брашно, картофи, боб, птици, захар?
Скъпи вярващи, в този радостен за всички ден
от името на губернатора ви казвам...
- Да продължа ли? - Да, Ваше високопреосвещенство.
Което е негово е и ваше. Вземете, каквото искате.
- Брашното и оризът са вдясно. - Да живее Гонзага!
Магазините са отворени за всички. Не се блъскайте.
- Има по нещо за всеки! - Спрете тези крадци!
Стража, след мен. Да защитим губернатора.
Следва Швейцария.
Хванаха го.
Отец Педро!
Виж кой бил!
Кокосов орех по главата за губернатора!
Накажете го!
Затворете преподобният отец в крепостта.
- Отведоха го. - И сега ще го обесят.
Твърде е лошо този път. Сбогом завинаги.
Направи, каквото ти казах, и след това изчезвай.
Отче Педро!
Позволявате ли, братко?
Дебелите хора трябва да се поддържаме, нали?
Напред!
Чакай.
Върви, ще е забавно.
Избрахте ме за водач и ви благодаря.
Запомнете, че се казвам отец Педро.
Какво значи "отец"? Значи, че си този, който го е грижа за чедата.
Въпреки че понякога е по-добре чедата да се оставят на мира.
Тревожа се, че тази общност живее на дърво.
Добрият Бог, който е баща на всички,
е определил, че на дърветата живеят птиците, не хората.
Не възнамерявам да живея на тези прътове, изобретени от отец Джи.
Не е отец, пренебрегва чедата си.
- Отче Джи. - Трябва да подсиля дървото на отец Педро.
- Той каза, че няма да го качим горе. - Ще го качим.
Помниш ли скрипеца, който използвахме, когато слона падна в ямата?
- Да, отне два часа. - Това ще отнеме четири.
Важен е резултатът.
ДОРИ В НАШИ ДНИ СЕ ГОВОРИ, ЧЕ ПО ТЕЗИ МЕСТА
ЕДНА ОБЩНОСТ ЖИВЕЕ НА ДЪРВО, ЕДНА СВОБОДНА
И НЕЗАВИСИМА ОБЩНОСТ, КЪДЕТО ВСИЧКИ ЖИВЕЯТ
В ЛЮБОВ И ХАРМОНИЯ, ОСВЕН РАЗБИРА СЕ ОТЕЦ ПЕДРО И ОТЕЦ ДЖИ.