ПОЛША, 1944 г.
УЕСТЧЕСТЪР, НЮ ЙОРК, 1944 г.
Майко, какво правиш?
Помислих те за крадец.
Не исках да те изплаша, просто си взимах нещо за хапване.
Връщай се в леглото.
Какво има? Хайде, връщай се в леглото.
Ще ти направя горещ шоколад.
Коя си ти?
Какво си направила с майка ми?
През целият си живот майка ми не е стъпвала в кухнята.
Камо ли да ми прави шоколад.
Освен ако не го поръча на прислужницата.
Не те ли е страх от мен?
Винаги съм знаел, че не може да съм единственият.
Единственият... различен на света.
И ето, че те има. Чарлз Ексейвиър.
Рейвън.
Ако си сама и си гладна, вземи каквото си поискаш.
Имаме много храна, няма нужда да крадеш.
Всъщност, вече никога няма да ти се налага да крадеш.
Искам да го разбереш, Ерик.
Аз не съм като нацистите.
Гените са най-важното нещо.
А за какво се борят онези? Сини очи, руса коса? Това е жалко.
Вземи си шоколад.
Вкусен е. Не искаш ли?
Искам да видя мама.
Мутациите на гените поставят началото на нова епоха, Ерик.
Началото на ново бъдеще за човечеството.
Еволюцията.
Разбираш ли за какво говоря?
Това, за което те моля, е просто.
Тази монета е нищо, в сравнение с онази голяма порта.
Нали?
Така.
Опитвам се, г-н доктор.
Не мога...
Невъзможно е.
Едно им признавам на нацистите - техните методи дават резултати.
Съжалявам, Ерик.
Мамо!
Миличък.
Как си?
Ето какво ще направим.
Докато преброя до три
ти ще преместиш монетата.
Ако не я преместиш, аз ще натисна спусъка.
Разбра ли ме?
Едно.
Можеш да го направиш.
Две.
Всичко е наред.
Три.
Прекрасно!
Страхотно!
Забележително, Ерик.
С помощта на гнева открихме твоята дарба.
Гняв и болка.
Двамата с теб
ще се забавляваме много.
Х-МЕН Първа вълна
ЖЕНЕВА, ШВЕЙЦАРИЯ, 1962 г.
ОКСФОРДСКИ УНИВЕРСИТЕТ, АНГЛИЯ
Хетерохромия.
Един истински джентълмен поне би ми предложил питие.
Норман, една бира за мен и бренди за дамата.
Откъде знаете? - Налучках. Аз съм Чарлз Ексейвиър.
Приятно ми е. - Ейми.
Като казах „хетерохромия“, говорех за очите ти - поразителни са.
Едното синьо, а другото зелено. Това е мутация, прекрасна мутация.
Имам новина за теб, Ейми. Ти си мутант.
Започваш да флиртуваш с момиче, като я наричаш дефектна.
Това изобщо минава ли някога? - Ще ти кажа на сутринта.
Сериозно, от едноклетъчен организъм, мутациите са ни превърнали
в най-развитият вид на планетата, върха на хранителната верига.
Всяко следващо поколение има безброй генетични вариации.
И всичко, благодарение на мутациите.
Да пием за това.
За честта на мутантите.
Явно трябва да си поръчам сама. - Извинявай. Една кола.
Казва ми, че съм като първите водни създания, излезли на сушата.
Но малко по-секси. Извинявай, това е сестра ми Рейвън.
Какво следваш? - Сервитьорство.
Я, ти също имаш хетерохромия. Виж й очите.
Рейвън, вземи си палтото, моля те.
Не, направи го нарочно! - Не съм! Защо да го правя нарочно?
Понякога не мога да го контролирам. - В момента се справяш доста добре.
За честта на мутантите.
Лесно е да се каже, ако мутацията ти е красива или невидима, като твоята.
Но ако си изрод, трябва да се криеш. - Недей да говориш глупости.
Не искам да ставам досаден. - Какъвто си.
Понякога. Но нали говорихме за това?
Дребните закачки са едно, но това си беше безразсъдно.
„За честта на мутантите.“
За честта на мутантите?!
Де да беше така.
Ти би ли излизал с мен? - Разбира се.
Би било чест за всеки мъж, ти си зашеметяваща.
В този ми вид? - В... какво?
Синя?
Ти си най-старата ми приятелка. - Единствената.
Благодаря, че ми го напомни. - Е?
Не мога да мисля по този начин за теб. Аз съм отговорен за теб.
Да мисля друго, би било нередно.
А ако не ме познаваше? - Да, ама те познавам.
Не разбирам какво те прихваща с тоя външен вид напоследък.
Спи ми се, ще ми почетеш ли? - Не мога, дисертацията ми наближава.
Прочети ми от нея, това ще ме приспи веднага.
„За Хомо неандерталенсис неговите мутирали братовчеди Хомо сапиенс
са били просто аномалия.
Мирното съжителство, ако изобщо е съществувало, е било краткотрайно.
Наблюденията показват недвусмислено, че появата на мутантите,
в който и да е регион, е водела до изчезването
на по-малко еволюиралите...“
Притежанието на това злато е незаконно.
Трябва да уведомя полицията. - Хайде да не си играем игрички.
Откъде го имате?
От един приятел. Той ми препоръча вашата банка.
Разбирам. Запознат ли сте с нашите условия?
Да.
И трябва да ви запозная с моите.
Това злато е единственото, което ни остана от нашите хора.
Изтръгнато от зъбите им и разтопено, заедно с бижутата им.
Тези пари са пропити с кръвта им.
И вие ще ми помогнете да открия копелетата, отговорни за това.
Не докосвайте бутона.
Търся Шмид.
Клаус Шмид. Къде е той?
Нашите клиенти не оставят адреси. Ние... - Не сте такава банка, нали?
Пломбите ви са метални, не са златни, а?
Тревожите се, че някой ще ги открадне? - Аржентина! Шмид е в Аржентина!
Във „Вила Гезел“! Моля ви!
Благодаря!
Бих ви убил с удоволствие.
Така че не забравяйте, ако го предупредите за мен,
аз ще се върна за вас.
ЛАС ВЕГАС, НЕВАДА
Поредната скучна задача. - Това полковник Хендри ли е?
Онзи от НАТО? - Да.
Да, той е. Заедно с трима мафиотски босове,
италианският посланик и шефът на „Локхийд“.
Не вярвам да са комунисти. Клуб „Адски огън“, нещо друго е.
Видя ли ги?
Леле, какви мацки. Страшни.
Какво правиш? - Ще използвам лично оборудване.
Полковник Хендри?
Аз съм Ема Фрост. Помощничка на Себастиян Шоу.
А къде е г-н Шоу?
Имаме парти, ето го и забавлението.
Заповядайте.
Здрасти, кукло! Как е? - Да се усамотим на спокойствие?
Съжалявам, но съм ангажирана с полковник Хендри.
Извинете ме.
Сигурен ли сте, че не искате още едно? - Да.
Чувам, че сте против разполагането на ракетите „Юпитер“ в Турция.
Очаквам да промените решението си. - Вече го обсъдихме.
Ако инсталирате ракетите толкова близо до Русия, ще предизвикате война.
Ядрена война.
Това не е молба, полковник. Информирам ви какво очаквам.
Така че ще повторя.
Очаквам да промените решението си.
Единственото, което ще променя, е решението си за още едно шампанско.
По дяволите! Какво сте ми сипали в питието?
Мислиш да избягаш и да се скриеш. Ще те открием Хендри.
На света няма крепост, която да ни спре.
Великолепна е, не мислиш ли?
Генетична мутация - еволюцията на човешкия геном.
Къде е Азазел?
Не искаме полковникът да закъснее.
Другарю.
Ракетите в Турция ще демонстрират явна позиция.
Нападнем ли, предупредителната им система дори няма да може да реагира.
Дано да е важно, Мактагърт. Чакай, по-бавно.
Дрогирана ли си? Хората не изчезват. - Полковник Хендри беше тук.
Беше тук, в клуб „Адски огън“. - Полковник Хендри?
Съгласен съм, генерале. Премислих позицията си и вярвам,
че трябва да разположим ракетите в Турция.
Полковник Хендри е тук. Ако не е пропътувал 5000 км за десет минути,
по-добре престани да ми губиш времето.
Хендри ще подпали Третата световна. - В момента имам по-важни проблеми!
Да не си откачила?
Сега какво ще правим?
Ще потърсим експерт по мутациите.
Професор по генетика - Чарлз Франсис Ексейвиър.
Как се чувстваш като професор?
Не съм професор, докато не започна да преподавам.
Само казвам, че ти отива. - Кажи „Да пием по едно“.
Хайде да пием по едно. - Отлична идея.
„ВИЛА ГЕЗЕЛ“, АРЖЕНТИНА
Добър ден, господа. Каква жега.
Една бира, моля.
Немска бира. - Разбира се.
„Битбургер“! Харесва ли ти?
Няма по-добра.
Какво ви води в Аржентина?
Климатът - отглеждам прасета.
Аз съм шивач, още от дете.
Баща ми беше най-добрият шивач в Дюселдорф.
Моите родители също бяха от Дюселдорф.
Как са техните имена? - Те нямаха имена.
Бяха им отнети от свинари...
И шивачи.
„Кръв и чест“. Кое искаш да загубиш първо?
Изпълнявахме заповеди. - Значи кръв.
Не мърдай, нещастник! - Стреляй!
Кой... какво си ти?
Аз съм чудовището на Франкенщайн.
И търся своя създател.
Много се гордея с теб. - Благодаря ти.
Имам нужда от още едно, а ти от още една кола.
Поздравления, професоре. - Благодаря. Трудно си беше.
Не, за представянето ви. - Вие присъствали? Много мило.
Мойра Мактагърт. Имате ли свободна минутка?
За такава красива главица, с мутирал ген МСР-1, имам дори пет.
Аз го наричам „МСР-1“, а вие „кестенява коса“.
Това е мутация. Прекрасна мутация.
Мутациите са ни превърнали от едноклетъчни организми в най-висш...
Тая лекция сигурно много върви пред студентките, но аз съм тук по работа.
Имам нужда от помощта ви. - Добре.
За мутациите, за които говорихте в изложението си.
Искам да знам възможно ли е вече да са се случили.
В хора, живеещи днес.
Професоре?
По-добре да говорим като сте трезвен. Имате ли свободно време утре?
Нещо ми подсказва, че вече знаете отговора.
Това е много важно за мен и ще направя всичко, за да ви помогна.
Благодаря ви.
МАЯМИ, ФЛОРИДА
На шампанско ли си, Боб? - Не, благодаря.
Добре, значи без любезности.
Чудя се, на кого ли си казал за нашата уговорка?
На никого.
Казва истината. - Добре.
Чудесно, тогава да приключваме.
Познавам те твърде добре.
Остави ме да си тръгна с парите си,
или всички умираме.
Хайде, дръпни щифта.
Ще го направя, кълна се.
Не, няма.
Но аз ще го направя.
И ти ли си един от тях? - Много проницателно, полковник.
Ще познаеш ли какво умея аз? Мога да абсорбирам енергия.
Дори ме поддържа млад, но това е скучната част.
Интересното е, какво мога да правя с нея след това.
Настъпването на Атомната ера може да е ускорило мутацията.
Сред нас да има хора със свръхестествени способности.
Наистина ли мислиш, че тоя пишман учен
ще ме накара да повярвам в хора, изчезващи в облак дим?
Току-що си спечели понижение. Срещата приключи.
Седнете си, агент Мактагърт.
Не очаквах да ми повярвате, имайки предвид,
че през цялото време си мислехте какъв ли пай има днес в стола.
Ябълков е. Не бях напълно честен, мила, извинявай.
Една от интересните способности,
които ми дава мутацията е, че мога да чета мисли.
Това съм го виждал при един фокусник. Сега сигурно ще ни накарате
да си намислим число от 1 до 10? - Не, агент Страйкър. Бих ви попитал
за сина ви Уилям, за когото си мислехте и което е мило.
Но ми е по-интересно за ракетите „Юпитер“,
които в момента разполагате в Турция.
Той е шпионин! Вкарала си тук проклет шпионин!
Какво ще кажете за този фокус?
Най-добрият, който съм виждал.
Разкарай ги оттук!
Заключете ги, докато реша какво да ги правя.
Моята лаборатория е изолирана.
Дайте ги на мен.
Очаквах повече самообладание от директора на ЦРУ.
Трябва да преследваме Шоу, а той се тревожи за грешните мутанти.
Какво ще предприемем, Лавийн? Лавийн, какво става?
Нищо, само го замразих за момент, защото искам да поговорим.
Готино е нали? Аз също се интересувам от Себастиян Шоу.
Ако все още искаш помощта ми, ела на третия етаж в гаража.
Винаги съм знаел, че има хора като вас.
Бях посмешището на Управлението с години, но бях прав!
Моята лаборатория ще ви хареса. - Това ще трябва да почака.
Мактагърт има следа към Себастиян Шоу, ако не действаме, ще го изпуснем.
Той може не само да чете мисли, но може и да контактува с мислите си.
С Мойра току-що си поговорихме. - Така е.
Това е невероятно!
Но не мога да ви заведа никъде, без разрешение от шефа.
Искаш ли да видиш още един фокус? Качвай се.
Г-н доктор.
Малкият Ерик Леншер.
Дошъл е да те убие.
Що за поздрав е това,
след толкова много години?
Ема...
Ние не нараняваме своите.
Сега вече купонът започва.
Говори Бреговата охрана на САЩ!
Не се опитвайте да преместите плавателния съд! Не мърдайте!
При тях има телепат.
Загубих връзка с Шоу. Нещо ме блокира.
Досега не ми се беше случвало. При тях има някой като мен.
Като теб? - Извинявай, телепат.
Невероятно. Усещам я в главата си.
Няма да мога да ви помогна много тази вечер.
Господи!
Влезте вътре.
Чакай, спрете.
Чарлз! Добре ли си?
Навън има още някой.
Ето го.
Време е да изчезваме.
Пусни го!
Трябва да се откажеш! Някой трябва да му помогне.
Остави го!
Не можеш, ще се удавиш. Трябва да се откажеш.
Знам колко е важно това за теб, но така ще умреш.
Ерик, моля те, успокой се.
Махни се! Пусни ме! - Успокой се, поеми си въздух.
Кой си ти? - Казвам се Чарлз Ексейвиър.
Беше в главата ми, как го направи?
И аз знам някои трикове, също като теб. Успокой се.
Мислех, че съм сам.
Не си сам.
Не си сам, Ерик.
СЕКРЕТНА ЛАБОРАТОРИЯ НА ЦРУ
Добре дошли в моята лаборатория!
Разследвам приложението на свръх естествените сили за военна отбрана.
Или нападение.
Този Шоу, или Шмид, както го наричат, работи с руснаците.
С ваша помощ можем да го спрем. - Чудно.
Значи ще бъдем мутантското звено на ЦРУ?
Нещо такова.
Това е най-модерният и най-бързият самолет на света.
Трябва да го видите в действие. Невероятен е.
Ханк, това са новите попълнения, за които ти споменах.
Това е Ханк Маккой, един от най-талантливите ни учени.
Прекрасно, вече имате мутант тук.
Защо не го споменахте? - Кое?
Явно не сте знаел.
Ужасно съжалявам.
Ханк? - Не сте ме питал, не съм ви казвал.
И каква е твоята мутация, да не си суперумен?
Може да се каже. Завършил е Харвард на 15 години.
За съжаление това не е всичко. - Ние сме твои приятели, Ханк.
Изфукай се.
Прекрасно.
Извинете.
Удивителен си. - Наистина ли?
„Разполагането на американските ракети в Турция представлява
безпрецедентна заплаха за народа на Съветския съюз.
Това заяви руският външен министър Громико и подчерта,
че руснаците няма да бъдат първите, предприели военни действия.
Ще се погрижим за това, щом пристигнем в Русия.
Ако ЦРУ не ни открие преди това.
Ще се погрижа и за тях.
Ако онзи телепат влезе в главата ти, няма да е забавен като мен.
Вече имам решение на този проблем.
Руснаците...
ми направиха подарък.
Е, какво си мисля в момента?
Не знам.
Мислех, че си най-прекрасното нещо, което съм виждал някога.
И че имам нужда от лед.
Донеси ми малко. Добро момиче.
Бях още малко момче, когато си обещах да открия лек.
Бях готов на всичко, да се почувствам...
Нормален.
Чарлз никога не го е разбирал - не му се е налагало да се крие.
Серумът, върху който работиш, не въздейства на способностите, нали?
Само коригира външният вид.
Да.
Дали ще помогне и на мен?
Ще проверя. Това е най-малкото, което мога да сторя,
след странната ми покана.
Обикновено момчетата не ме канят, за да ми вземат кръв, така е.
Не исках да бъда толкова директен, извинявай. Просто...
Бях развълнуван от особеността на мутацията ти.
Мисля, че в твоите гени се крие ключа за промяната на външния вид.
Не беше прекалено директен. Точно това казвам.
Да, извинявай, ако ти се е сторило така.
А аз съжалявам, че не беше.
Хайде, вземи ми кръв.
Извинявай, заболя ли те?
Палавници.
Между другото, ако изглеждах като теб, не бих променил нищо.
След всичко, което знам за теб, се изненадвам, че се задържа толкова.
Какво знаеш ти за мен?
Всичко. - Значи знаеш, да не ми четеш мислите.
Съжалявам, Ерик, аз знам какво ти е причинил Шоу.
Почувствах болката, която си изпитал.
Аз мога да ти помогна.
Нямам нужда от твоята помощ. - Миналата нощ имаше.
Не си тръгваш само от мен.
Тук имаш възможност да бъдеш част от нещо много по-голямо.
Няма да те спирам. Мога...
Но няма да го направя.
Шоу има приятели. И ти ще имаш нужда от такива.
Ханк преработи този радар в предавател.
Усилва мозъчните вълни, както и и телепатичните ти способности.
Можем да открием още мутанти за екипа. - А ако не искат да бъдат открити?
Ерик. Решил си да останеш.
Ако ще откриваме нов вид, трябва да го открием ние.
Чарлз и аз, никакви агенти.
Първо, тази машина там е моя. И, по-важно, решението е на Чарлз.
А той няма нищо против ЦРУ. Прав ли съм?
Съжалявам, но ще трябва да се съглася с Ерик.
Ще ги открием ние, сами.
А ако аз не съм съгласен.
Успех в опитите да я накарате да работи.
Наричам го „Церебро“.
Като „мозък“ на испански? - Да.
Електродите свързват Чарлз с предавателя на покрива.
Когато засече мутант, мозъкът му предава сигнала
и координатите им се визуализират.
Ти ли си го проектирал? - Да.
Очарователна опитна мишка си. - Не ме дразни, Ерик.
Аз самият съм бил такава, така че ми е ясно.
Сигурен ли си за бръсненето на главата?
Няма да ми пипаш косата.
Работи!
За толкова ще получиш танц насаме.
За двамата трябва да платите двойно. - Това няма да е необходимо.
Мислехме да ти покажем какво можем, ако и ти ни покажеш.
Тук тия номера не минават, скъпи.
Ще ударим ли още по едно? - С удоволствие.
Сега е мой ред.
Искаш ли работа, на която няма нужда да се събличаш?
Накъде сте, господа? - Ричмънд, Вирджиния.
Добре, но към летището, или гарата?
Надявахме се да ни закараш до там.
Това са шест часа път. - Значи ще имаме време да поговорим.
Какво искат службите от Алекс Самърс? Дано не го затворите с други хора.
Това е единственият човек, който предпочита изолатора.
Странно, а? - Кое?
Ти харесваш риби, аз също.
Какво ще кажеш да излезем заедно и да си поговорим за това?
По-добре да изляза с някоя риба.
С коя, по-точно?
Извинете, аз съм Ерик Леншер. - Чарлз Ексейвиър.
Ами, начукайте си го.
Нищо ли няма на радара? На сонара? - Не, нищо.
Това е проблем.
Прекрасно е, нали?
Причината за нашето съществуване. Ние сме децата на Атомната ера, скъпа.
Имаме проблем. Телепатът.
Не би трябвало да го усещам толкова отдалеч.
Сякаш обсегът му... се е усилил.
Вербуват други мутанти. - Ти върви в Русия, аз ще се погрижа.
Не мога да спра да мисля за тях. Можех да ги почувствам.
Самотата, надеждата, амбициите на другите мутанти.
Поставяме началото на нещо невероятно. Можем да им помогнем.
Дали?
Маркиране, така се започва.
Накрая те прибират, експериментират с теб и те унищожават.
Не и този път - имаме общи врагове. Шоу и руснаците.
Нуждаят се от нас. - Засега.
Трябва да си измислим псевдоними, след като вече сме агенти.
Искам моят да бъде Мистик. - Не, исках аз да съм Мистик!
Аз си го заплюх.
Освен това съм много по-мистериозна от теб.
Дарвин, а ти? - Дарвин донякъде си е прякор,
а и ми се струва подходящо. Мога да се адаптирам и оцелявам.
Гледайте сега.
Страхотно. - Благодаря.
А ти? - Аз ще се наричам...
Банши. - Като виещият дух на смъртта?
Запушете си ушите.
Ти си наред. - На сцената съм „Ангел“.
Мисля, че ми пасва. - Да летиш ли можеш?
Да, а също и...
А твоето име какво ще бъде? - Голямата стъпка?
Нали знаеш какво казват за мъжете с големи крака?
А твоите май са малки.
Алекс, каква е твоята дарба? - Ами, то не е точно...
Не мога да го направя, не и тук.
А можеш ли навън? - Направи го отвън.
Само така! - Наведете се, като ви кажа.
Прикрийте се.
Прикрийте се!
Както искате.
Права беше. Шоу е при руския министър на отбраната в Москва.
Хайде, злорадствай. - Знаете защо съм дошла.
Разрешение да използваш мутантите.
Спри огъня с огън, има логика. - Нима си съгласен с това?
Да изпратиш банда неопитни и необучени изроди?
Тези „изроди“ са лоялни и трудолюбиви хора.
Самолетът за Русия е след час. - Децата не са готови за Шоу.
Мисля, че ще те изненадат. Те са изключителни млади хора.
Стига, бе, само това ли можеш?
По-силно!
Какви ги вършите?
Кой сряза статуята? - Алекс.
Не, Унищожителя. Вече го наричаме Унищожителя.
Освен това решихме ти да бъдеш Професор Х,
а ти ще бъдеш Магнито.
Изключителни...
Очаквах повече от вас.
РУСКО ВОЕННО ПОДЕЛЕНИЕ
Имаме проблем. - Съжалявам, това го нямаше на картата.
Каквото и да стане, дръжте се нормално. Аз ще се погрижа.
Слушайте...
Накъде сте тръгнали? - Към фермата си.
Отвори отзад. - Разбира се.
Спокойно, момчета.
Има ли нещо интересно? - Нищо, празно е.
Всичко наред ли е? - Да.
Къде е Шоу? - Не знам.
Ако е телепат и прочета мислите й, ще разбере, че сме тук.
Ще пробвам нещо друго.
Шоу се извинява, че не успя да дойде. Изпрати мен на свое място.
Но, между нас казано, аз съм доста по-добра компания.
Моля, заповядайте.
Той няма да дойде.
И сега какво, шефке? - Нищо, дойдохме за Шоу.
Прекратяваме мисията. - Друг път!
Тя е дясната му ръка, това ми стига.
ЦРУ няма да напада дома на руски военен. Полудя ли?
Аз не съм от ЦРУ. - Ерик!
За ваше здраве.
Сигурно сте доста зает,
след като американците не искат да махнат ракетите от Турция.
Знаете, че не мога да говоря за това, г-це Фрост.
Ема.
Не се притеснявайте.
Няма нужда да казвате нищо.
Заради него ще започне Третата световна. - Трябва да направим нещо.
Изтегляме се. - Не можете!
Съжалявам, няма да го оставя.
За бога, Ерик! Спокойно.
Забрави, че си ме виждал.
Колко си красива!
Нещастник.
Готин номер.
Какво става, кои сте вие?
Заспивай!
Можеш да спреш да се опитваш.
Нищо няма да прочетеш, докато съм в тази форма.
Тогава просто ще ни кажеш.
Къде е Шоу?
Ерик!
Ерик, достатъчно!
Ерик, това е достатъчно!
Твоя е.
Повече няма да се превръща в диамант.
А ако го направи, просто я плесни леко.
Ние сме децата на Атомната ера.
Радиацията създаде мутантите.
Това, което убива хората, прави нас още по-силни.
Прекрасно е, нали?
По-лошо е, отколкото мислехме.
Идваш с нас. ЦРУ ще искат да те разпитат.
Съмнявам се. В момента имат много по-големи проблеми.
Направо ме разби.
Не се сдухвай толкова, просто имам много свободно време.
Я, в града е дошъл цирк. Мила, хайде, покажи ни малко...
Не? Покажете ни крака тогава. Ето го. Голямата стъпка идва.
Хайде де.
Просто някакви кретени.
Цял живот се разправям с „някакви кретени“, те не са проблем.
Но предпочитам да ме зяпат гола, пред начина, по който ме зяпат тези.
Нас.
Какво беше това?
Не знам, но нещо не е наред.
Никакви новини за Шоу? Дори през резервния канал?
Какво става?
Нарушител на главния вход. - Къде са мутантите?
Направиш ли още една стъпка, стрелям. - Разбира се. А къде са развитите хора?
Изпратете подкрепление!
Стойте там и не напускайте стаята!
Стреляй!
Къде са мутантите? - Пусни го, или ще стреляме!
Друг път ще стоим тук! Хайде!
Дръпнете се! - Можем да ви помогнем!
Почакай! Ако искаш мутантите, зад тази врата са.
Само пусни нас, нормалните. Ние не сме заплаха...
Къде е телепатът? - Не е тук.
Жалко. Е, поне мога да сваля тази дивотия.
Добър вечер. Аз съм Себастиан Шоу.
Не съм дошъл да ви нараня.
Азазел.
Приятели, наближава революция.
Когато човечеството разбере за нашите способности,
ще бъдем поставени пред избор.
Да бъдем поробени,
или да станем владетели.
Изборът е ваш, но знайте, че ако не сте с нас,
по дефиниция, сте против нас.
Така че, или останете тук
и се бийте за хората, които ви мразят и се страхуват от вас,
или елате с мен и живейте като крале.
И кралици.
Ангел. - Наистина ли?
Хайде.
Мястото ни не е тук.
Няма от какво да се срамувате.
Трябва да направим нещо.
Чакайте, идвам с вас.
Добър избор.
Кажи ми, каква е твоята мутация?
Адаптирам се и оцелявам.
Така че май трябва да дойда с вас. - Това ми харесва.
Скрийте се!
Защитаваш приятелчетата си?
Колко благородно. Чувството е приятно.
Адаптирай се към това.
МОСКВА, РУСИЯ
Съжалявам за действията на ЦРУ.
Американците са безскрупулни.
Значи са разположили ракетите си в Турция.
Предполагам, че търсите място, където да разположите вашите.
Някъде, където системата им за предупреждение ще бъде безсилна.
Чувам, че в Куба е чудесно по това време на годината.
Освен това е близо до Флорида.
Да сложим ракетите в Куба?
Сериозно ли говорите? Това е все едно да им обявим война.
Май не се изразих ясно.
Вие ще разположите ракетите там.
Добре.
Да видим какво мислят в КГБ.
Ало, генерал Армиволков?
Не, нищо.
Рейвън.
Веднага ще ви отведем вкъщи. - Няма да си ходим вкъщи.
Не иска да се върне в затвора. - Той уби Дарвин.
Още една причина да се приберете. Всичко свърши.
Дарвин е мъртъв, Чарлз, дори не можем да го погребем.
Но можем да отмъстим за него.
Ерик, ела за момент.
Те са само деца. - Не, те бяха деца.
Шоу има армия, и ние имаме нужда от такава.
Ще трябва да тренираме, всички. Съгласни?
Да. - Не можем да останем тук.
Дори пак да открият отдела, не е безопасно.
Нямаме къде да отидем.
Напротив.
Трябва да я предадем, такъв е законът. - Той се отнася за хората.
Нашите закони не важат за мутантите. Те са твърде опасни.
В такива моменти сигурността е по-важна от свободата.
Наближава война, Джон. - Да, но срещу кого?
Добър въпрос.
Макар че аз не бих го нарекла точно война.
Това предполага и двете страни да имат шанс за победа.
Капитане, няма следа от американски кораби.
Продължаваме пълен напред.
Руснаците са изпратили ракетите си към Куба.
Корабът им ще пристигне до една седмица.
Нашата флота може да пресрещне руския кораб на тази линия.
Ако корабът им премине линията,
това ще означава, че обявяват война на САЩ.
Единственият ни избор ще бъде да отговорим с ядрен удар.
Съгласни ли сте?
Изпратете 7-ма флота.
Твое ли е? - Не, наше е.
Чарлз, чудя се как си оцелял, при такива тежки лишения.
Аз се грижих да не му е тежко.
Елате да ви разведа.
МОСКВА, РУСИЯ
Другари.
Съединените щати изпратиха флотата си към Куба.
Това не ни оставя никакъв избор.
Другарю първи секретар.
Трябва да изпратим нашата флота.
Изпратете ги!
Президентът Кенеди подписа официална прокламация,
с която обяви ембарго на Куба за каквито и да е ракети.
Съветският съюз я определи като
„Стъпка, която ни приближава към ядрената война.“
Сигурен ли си? - Напълно.
Добре.
Не, не мога, съжалявам. Не мога да стрелям по приятел.
Знаеш, че ще го отклоня. Все казваш да се предизвиквам.
Ако знаеш, че ще го отклониш, това не е предизвикателство.
Какво стана с човека, който опитваше да вдигне подводница?
Не мога, прекалено голяма е. Имам нужда гняв, от крайна ситуация.
Не, гневът не е достатъчен. - Винаги ми е вършел работа.
И винаги си бил на косъм от смъртта.
Ела.
Да опитаме нещо по-предизвикателно.
Вторият ми баща взимаше много сериозно заплахата от ядрена война.
И затова построи този бункер. Мисля да го използваме
като тренировъчна площадка. - Да не взема да срина стените?
Проектирано е да издържи ядрен взрив. Мисля, че ще ти устои, Алекс.
Когато го правя, се случват лоши неща.
Защото не можеш да го контролираш. То контролира теб.
Затова сме тук, Алекс, затова тренираме.
Способността ти е невероятна. Достигаш тон със същата
резонансна честота, като стъклото. Затова и се пръска.
Това е като всеки друг мускул, можеш да го контролираш.
„Във всеки от нас се води борба между нашите две природи“.
Робърт Стивънсън, „Джекил и Хайд“.
Но историята всъщност не е за доброто и злото, нали?
А за нашата животинска природа и борбата ни да я овладеем.
И точно тази борба те спира. - Джекил се е страхувал от това,
на което е способен. - Също като теб.
Ако наистина искаш да го направя, по-добре се дръпни.
Да затворя ли вратата? - Да.
Щом си готов, действай.
Божичко!
Ще те науча да се контролираш, Алекс.
И си сигурен, че ще стане? - Всичко е възможно. Проектирах го...
Ханк, престани да дрънкаш.
Помни - викай с всичка сила. - Вълните трябва да бъдат свръхзвукови.
И при подходящ ъгъл, ще те понесат. - Вълните ще ме понесат.
Това е успокояващо. - Успех!
И не забравяй да викаш.
Ако искаш да ме победиш, трябва да освободиш звяра у себе си.
По мой сигнал. Готов?
Поздравления, приятелю! Робърт Стивънсън би се гордял с теб.
Впечатляващо, Ханк. С такива крака ти липсва
само червеният нос. Нали, Бозо?
Приключих за днес. - Браво, Алекс.
Стига, Ханк.
Концентрираш се само в това, да изглеждаш нормална.
Така пренебрегваш всичко друго около теб.
Просто ти посочвам нещо, което може да ти спаси живота.
Искаш обществото да те приеме,
а самата ти не можеш да се приемеш.
Много е секси.
Това е само прототип. Истинският ще изглежда по-добре.
Ще бъде цял костюм. Тези сензори улавят енергията ти.
А този панел я насочва и абсорбира излишната.
Опитай да уцелиш само тази в средата.
Успех.
Знаеш ли, че имаш изключителни гени?
Клетките ти остаряват много по-бавно. На 40 год. ще имаш левкоцити като дете.
Имаш най-невероятната клетъчна структура, която съм виждал.
И вярваш, че този път ще полетя? - Безрезервно.
Имам ти доверие, но не и на него. - Ясно, трогнат съм.
Ще умра! - Не бихме те карали да...
Чакай да ти помогна.
Какво? И ти си мислеше за същото.
Отлична работа, Ханк, благодаря. Алекс, искам да уцелиш хикса.
И гледай да не уцелиш мен.
Сериозно? - Съвсем сериозно.
Имам абсолютна вяра в теб.
Все още ли съм Бозо? - Да, все още си Бозо.
Обаче - добра работа!
Виждаш ли чинията? Искам да я обърнеш към нас.
Истинският фокус се крие някъде между яростта и мира.
Имаш ли нещо против да...
Какво ми направи?
Докоснах най-яркият ти спомен.
Прекрасен спомен, Ерик. Благодаря ти.
Не знаех, че все още го имам.
Имаш много повече, отколкото осъзнаваш.
Не само болка и гняв.
У теб има и добро, почувствах го.
Когато успееш да го осъзнаеш, ще притежаваш неизмерима сила.
По-голяма дори от моята.
Хайде, опитай отново.
Обръщението на президента започва.
Позицията на нашата нация е, че ако ядрените ракети
пресекат граничната линия на зоната под ембарго около Куба,
това ще бъде тълкувано като атака на Съветския съюз срещу САЩ
и ние ще отговорим на СССР с цялата си военна мощ.
Ето къде ще открием Шоу. - Откъде знаеш?
Суперсилите са в конфликт, а той иска Трета световна война.
Не би оставил нищо на случайността. - Дотук с дипломацията.
Съветвам ви да се наспите добре.
С приближаването на кораба към Куба напрежението се покачва.
Всички опити за дипломатично решаване на проблема се провалиха.
Американското население се подготвя за вероятна ракетна атака,
хората се запасяват панически,
супермаркетите са празни, бомбоубежищата, неизползвани
от II световна насам, са запасени за месеци напред.
Америка никога не е била изправена пред по-голяма заплаха.
Светът се подготвя за война. Вече никой не може да ме спре.
Влез.
Имам изненада за теб.
Изолирах маркера от пробата ти.
Атакува клетките, причиняващи физическата мутация, като антибиотик.
Няма да въздейства на способностите ни, само на външния ни вид.
Все още ли го искаш?
Дали трябва да се крием?
Ти вече се криеш.
В момента се криеш, също като мен, през целия ми живот.
Не искам да се чувствам като изрод, а само да изглеждам...
Нормален. - Да.
Ханк, недей!
Ти си прекрасен, Ханк. Всичко у теб, перфектен си.
Само погледни колко много постигнахме тази седмица.
Помисли какво още ще постигнем.
Ние сме различни.
Няма нужда да се вписваме в обществото.
Хората трябва да бъдат като нас.
„За честта на мутантите.“
Ако трябва да бъда честен, дори утре да спасим света
и да приемат мутантите в обществото, моите крака и твоят син цвят
никога няма да бъдат приети за красиви.
Ето така изглеждаш красива.
Имаме нужда от този лек.
Куба, Русия, Америка. Все едно е.
Шоу е обявил война на човечеството, на всички нас.
Трябва да бъде спрян.
Аз няма да спирам Шоу. Смятам да го убия.
Имаш ли силата да го позволиш?
От началото знаеш защо съм тук.
Но нещата се промениха. Това трябваше да е тайна мисия,
но утре хората ще разберат за съществуването на мутантите.
И няма да правят разлика между нас и Шоу.
Ще се страхуват от нас, а страхът им ще се превърне в омраза.
Не и ако предотвратим война и попречим на Шоу, с риск за живота си.
Те биха ли го сторили за нас? - Ние трябва да бъдем по-добрите.
Ние вече сме. Ние сме следващият етап от човешката еволюция.
Самият ти го каза! Наистина ли вярваш, че няма да се
бият срещу изчезването си?
Или е арогантност? - Моля?
От утре ще започнат да ни преследват, а ти мислиш, че всички са като Мойра.
Ти мислиш, че всички са като Шоу.
Чуй ме внимателно, приятелю.
Убийството на Шоу няма да ти донесе мир.
Мирът никога не е бил възможен.
Не.
Това е изненада. - Приятна ли е?
Върви си, Рейвън, искам да си лягам.
Може би след няколко години.
А сега?
Предпочитам истинската Рейвън.
Казах истинската Рейвън.
Съвършенство.
Би ли ми подал халата? - Няма нужда да се криеш.
Някога да си виждала тигър и да си искала да го покриеш с нещо?
Не, но... - Ти си изящно създание, Рейвън.
Цял живот светът се опитва да те опитоми.
Време е да бъдеш свободна.
Какъв ли би бил животът ми, ако не ме беше намерил онази нощ.
Какво?
За бога, Рейвън! Къде са ти дрехите, облечи си нещо.
Когато ме видя за първи път не каза това.
Домашните любимци са по-сладки докато са малки, нали?
Какво те прихваща? Мислех, че ще си в добро настроение.
Ханк ми каза, че е открил решение на твоя козметичен проблем.
Какво става? Или трябва да ти прочета мислите?
Обеща ми никога да не го правиш. - Доскоро не се налагаше,
за да разбера какво мислиш.
Преди мислех, че двамата с теб ще се изправим срещу целия свят.
Но колкото и да е лош, ти не искаш да си срещу него.
Ти искаш да бъдеш част от него.
По дяволите, какво е станало?
Ханк наистина се е постарал. - Трябва да ги носим?
Никой от нас не издържа на свръх претоварване,
нито пък на куршуми, така че по-добре да ги носим.
Къде е Ханк?
Тук съм.
Ханк?
Не атакува клетките.
Увеличи ги.
Не се получи. - Напротив, не виждаш ли?
Било е писано да станеш такъв.
Това си ти.
Никакво криене повече.
Никога не си изглеждал по-добре, човече.
Не ми се подигравай! - Ханк, пусни го веднага, моля.
Не ти се подигравах. - Наистина изглеждаш много яко.
Дори ти измислих нов прякор. Звяр.
Значи можеш да го пилотираш? - Естествено, аз го конструирах.
КУБА
Какво е положението на кораба? - Курс 1-8-0, при 12 възела.
Три минути до граничната линия.
Бог да им е на помощ, ако я преминат.
Бог да е на помощ на всички ни. Свири бойна готовност!
Всички по местата!
Всички в бойна готовност!
Вече имаме заповеди, капитане. Защо сте нетърпелив за нови?
Преживях една война, другарю.
Предпочитам да не започвам нова.
Всички в бойна готовност!
Насочете оръдията на 1-8-0.
Всички оръдия са в готовност.
От Кремъл, сър.
Ново нареждане. Считано от 10:25 ч. се нарежда на кораба „Аралско море“
да се завърне в пристанището в Одеса. „Аралско море“, обади се.
Не отговарят. - Не обръщат.
„Аралско море“, имате заповед да се върнете.
Не пресичайте границата. - Готови сме за стрелба.
Останете в готовност. - Оръдията в готовност.
Изглежда доста напечено.
„Аралско море“, имате заповед да се върнете.
Целият екипаж на „Аралско море“ е мъртъв. Шоу е бил там.
И все още е някъде тук. - Насочил е кораба към границата.
Ако премине границата, нашите ще го взривят.
И войната ще започне. - Освен ако не го взривят нашите.
„Независимост“, говори „Александър Невски“.
Загубихме контрол над товарния кораб. Инструктирани са да спрат.
Не стреляйте! Повтарям, не стреляйте!
Наредили са на товарния кораб да обърне, сър.
Заблуждават ни, игнорирайте ги.
Бъдете в готовност. - Оръдията в готовност.
По мой сигнал. Пет...
Четири.
Дръжте се!
Не!
Какво беше това? - Стреляха по собствения си кораб.
Следващият път ме предупреди. - Извинявай. Всички ли сте добре?
Свържете ме с командването за нови нареждания.
Поздравления, другарю секретар.
Току-що предотвратихте ядрена война.
Какво? - Отведете го в ареста!
Защо, какво стана? Недейте!
Полит. секретарят е откачил. Американците са доволни.
Тук са. Този телепат е много силен.
Преминаваме към резервния план.
Това беше впечатляващо, Чарлз. - Благодаря, но не откривам Шоу.
Долу е. Трябва да го открием.
Нещо на радара, или скенерите? - Нищо.
Значи е под водата, а ние нямаме сонар.
Напротив. - Имаме.
Готови са за война. Само трябва да им драснем клечката.
И все още имаме най-мощното оръжие.
Мен.
Включете ядрения реактор на пълна мощност. Никой да ме безпокои.
Ханк, изравни проклетия самолет!
Не се приближавай до мен!
Звяр, отвори люка.
Не забравяй - това е мускул. Ти го контролираш!
Ще бъда до теб през цялото време. Ще се видим след малко.
По мой знак. Три, две...
едно!
Уведомете флота, по-добре да се оттеглят.
Банши е открил Шоу.
Готов ли си? - Сега ще разберем.
Не забравяй. Точката между яростта и мира.
Ерик, хвани ръката ми!
Дръжте се, хора. Ще ни пораздруса малко.
Ерик, хвани ръката ми!
Мойра, добре ли си? - Добре съм.
Прочетох мисълта на телепортера. Шоу изсмуква енергията на подводницата.
Превръща се в нещо като ядрена бомба. - Гайгеровия брояч полудя.
Свържи се по радиото - да изтеглят всички кораби.
Аз отивам. - Звяр, Унищожител, помогнете му.
Аз ще те напътствам вътре, но трябва да спреш това, което ме блокира,
след това ще се молим да не е твърде късно.
Искам да им помогна. - Ако нещо влезе тук,
ти трябва да се погрижиш. - Хубаво.
Звяр!
Паднем ли ние, ти падаш с нас.
Шоу се опитва да взриви някаква бомба.
Ерик отиди до средата. Там е това, което ме спира.
Предполагам, че Шоу е там.
Това е ядреният реактор. Изключи го.
Стой! Не мърдай!
Наведете се!
Ерик, това е мястото.
Няма го, Чарлз, Шоу не е тук! Напуснал е подводницата.
Трябва да е там! Няма къде другаде да е, потърси го.
Казвам ти, че не е тук. Тук няма никой, по дяволите!
Ерик.
Каква приятна изненада.
Радвам се да те видя отново.
Може ли да те попитам нещо? Защо си на тяхна страна?
Изчезна. Влезе навътре и не мога да се свържа с него.
Защо се биеш за обречена раса, която ще ни преследва,
щом разбере, че с господството й е свършено?
Съжалявам за нещата, които се случваха в лагерите.
Искрено.
Успях! Ерик, каквото и да правиш, продължавай - помага.
Но всичко, което сторих, беше за теб.
Да освободя способността ти, да те накарам да я приемеш.
Получава се! Виждам го, но не мога да прочета мислите му.
Дълъг път измина, от огъването на врати.
Много се гордея с теб.
Тепърва предстои да се развиваш.
Помисли колко далеч можем да стигнем заедно.
Спри, Азазел!
Никога не съм искал да те нараня. Искам да ти помогна, Ерик.
Това е нашето време. Нашата ера.
Ние сме бъдещето на човечеството.
Аз и ти, синко.
Светът може да бъде наш.
Всичко, което направи, ме направи по-силен.
Превърна ме в оръжието, което съм днес.
Това е истината.
Винаги съм го знаел.
Ти си моят създател.
Сега, Чарлз!
Добре ли си? - Тихо.
Мога да го контролирам за кратко.
Съжалявам, Чарлз. - Ерик, моля те, ти си от добрите.
Не, че ти нямам доверие. - Ерик, от това няма връщане назад!
Чарлз! - Не го прави, Ерик!
Ако все още си тук, искам да знаеш, че съм съгласен с всичко, което каза.
Ние сме бъдещето.
Но...
За съжаление, ти уби майка ми.
Ето какво ще направим. - Ерик, моля те, недей!
Ще преброя до три и ще преместя монетата.
Едно.
Моля те, Ерик.
Две.
Три.
Руснаците споделят опасенията ни и ще участват в удара срещу мутантите.
Ще унищожим тази заплаха завинаги, няма да имаме друга такава възможност.
Имаме агент на плажа. - Един агент.
Тя е добър агент. - Тя е жертва на войната.
Повече няма да се бием един с други!
Отворете си очите, братя и сестри.
Истинският враг е ето там.
Чувствам оръжията им под водата, усещам как металът се насочва към нас.
Американци, руснаци, хора.
Обединени от страха си от неизвестното.
Неандерталците умират от страх, скъпи мои мутанти.
Хайде, Чарлз.
Кажи ми, че греша.
До командването на флота, говори ХР-Б-70
Отговорете. Приемам. Брегът е обезопасен, отменете атаката.
Готови сме да стреляме по брега. - В готовност.
Нова заповед. Да открием огън по брега.
Огън!
Ерик, ти самият каза, че ние сме по-добрите.
Сега е моментът да го докажеш.
На корабите има хиляди хора. Доблестни, невинни мъже!
Които просто изпълняват заповеди.
Бил съм в ръцете на хора, просто следващи заповеди.
Но никога повече!
Ерик, пусни ракетите!
Не ме карай да те нараня!
Назад!
Чарлз, стига!
Ерик, спри!
Господа, за мен беше чест. - Другари, благодаря ви за службата.
Ужасно съжалявам... Казах назад!
Ти си виновна!
Ерик, моля те.
Вината не е нейна.
Ти го направи.
Точно това искат те, да ни настроят един срещу друг.
Опитах се да те предупредя.
Искам да бъдеш до мен. Ние с теб сме братя.
Всички ние трябва да се защитаваме един друг.
Двамата искаме едно и също.
Приятелю.
Съжалявам, но не е така.
Чарлз, ужасно съжалявам.
Всичко е наред.
Това общество няма да ни приеме.
Ще създадем свое собствено. Хората изиграха своя ход.
Сега ще се подготвим за нашия.
Кой е с мен?
Никакво криене повече.
Трябва да отидеш с него. Знам, че го искаш.
Обеща ми никога да не четеш мислите ми.
Знам. Опасявам се, че ти обещах твърде много неща.
Съжалявам.
Погрижи се за него.
Звяр, не забравяй.
„За честта на мутантите.“
Хайде, помогнете ми. Ще те закарам в болница.
Почакай, Чарлз. Не мърдай, чуваш ли.
Добре.
Всъщност...
Не си чувствам краката.
Какво? - Не си чувствам краката.
Не си чувствам краката.
В Деня на благодарността има много неща, за които да сме благодарни,
като погледнем къде бяхме само преди четири седмици.
Нашето единство, подкрепата на нашите съюзници,
и твърдата решителност на американския народ.
В близките години тези качества ще бъдат изпитвани отново.
Колко ученици смяташ да имаш, когато откриеш училището?
С колкото мога да се справя. Възможно най-много.
Някой ден правителството ще осъзнае какъв късмет е имало,
че Професор Х е бил на негова страна.
Предполагам, че вече съм истински професор.
И докато се сетиш, вече ще съм плешив.
Все още сме на страната на правителството, Мойра.
Джи-мен, както ги наричат. Но без „Джи“-то.
Не, вече си имаш собствен екип.
И така е по-добре. Ти си Х-мен.
Харесва ми как звучи.
Нашата анонимност е най-силната черта от нашата отбрана.
Знам.
Могат да ме заплашват колкото си искат.
Никога няма да им кажа къде си.
Никога.
Знам, че няма.
Знам.
Спомням си нападението, след това ме отведоха някъде.
И тази сутрин се събудих вкъщи.
Това е.
И просто така е изтрил всичките ти спомени за периода.
Наистина ли може да го прави? - Понякога виждам откъслечни картини.
Например... дървета,
слънчева светлина.
Целувка. - О, Боже!
Ето затова, господа, в ЦРУ няма място за жени.
Какво става, по дяволите?
Знам, че имахме някои различия.
Къде е твоят телепат? - Изостави ме.
Остави празнина след себе си, честно казано.
Надявах се ти да я запълниш.
Присъедини се към нас.
Ти си Ерик, нали така?
Аз предпочитам...
Магнито.
Режисьор МАТЮ ВОН
Сценарий АШЛИ МИЛЪР, ЗАК СТЕНЦ и др.
Оператор ДЖОН МАТИСЪН
Монтаж ЛИЙ СМИТ и ЕДИ ХАМИЛТЪН
Музика ХЕНРИ ДЖАКМАН
Визуални ефекти ДЖОН ДИКСТРА
Костюми САМИ ШЕЛДЪН
ДЖЕЙМС МАКАВОЙ
МАЙКЪЛ ФАСБЕНДЪР
РОУЗ БЪРН
ДЖЕНИФЪР ЛОУРЪНС
ДЖЕНЮЪРИ ДЖОУНС
НИКЪЛЪС ХОУЛТ
ОЛИВЪР ПЛАТ
ДЖЕЙСЪН ФЛЕМИНГ
ЛУКАС ТИЛ
ЕДИ ГАТЕГИ
КЕВИН БЕЙКЪН и др.
Превод и субтитри ПЕТЪР Х.