Е, вижте...
...великият Крал на скорпионите.
Моля, прости радостта ни, но не можем да повярваме на късмета си.
Не само ще можем да отървем света от един аккадиец,
но в същото време ще заличим спомена
за легендарните ти провали.
Към хората ти...
... както и към кралицата ти.
Твоята кралица беше велика магьосница.
Как така не успя да види собствената си кончина?
Наистина ли мислеше, че можеш да предвождаш хора?
Аккадийците ги бива само за едно.
За унищожение.
Ти почти собственоръчно унищожи цивилизация,
за създаването на която са били нужни 3000 години.
Матаяс, някога могъщият Крал на скорпионите
бе изгубил империята и обичната си кралица.
Нямаше за какво да живее.
Желаеше само да умре в търсене на богатства като наемник
и да се освободи от болката, която го преследваше.
Цар Хорус, най-могъщия владетел на света,
е изправен пред проблем, който може да му струва царството му.
Неговият брат, Талус, безмилостен воин,
е повел легион войници към Далечния изток,
за да плячкоса съкровищата му и за да събере армия,
с която да се върне и да завладее царството на Хорус.
Сега Талус наближава палата на цар Рамусан,
последния съюзник на Хорус в познатия свят
и пазител на легендарната Книга на мъртвите.
Хорус трябва да спре Талус, преди да се сдобие с книгата
и да пороби народа на Рамусан.
За това му е нужен безстрашен воин,
готов да приеме една самоубийствена задача.
Отлична работа, Матаяс.
Трудно е да победиш Сирис.
Той беше един от най-ценните ми военни съветници.
Странно, не го биваше в битките.
Хумор от аккадиец. Явно няма невъзможни неща.
Заловихме негово съобщение, описващо защитните ни укрепления.
За кого е работел? - За брат ми Талус.
Талус се вбеси, когато баща ми почина и остави царството на мен.
Смята се за законен престолонаследник.
При цялото ми уважение, чакат ме няколко кани вино
и един малък харем девойки, които трябва да преборя тази вечер.
Ще ми кажете ли направо, кого трябва да убия?
Кралските обноски са те напуснали бързо.
Ела с мен.
Водач на племенната съпротива е човек, когото наричат Кобрата.
Кръстил се е на отровно създание? Защо аз не се сетих за това?
Надявам се като разбере, че мисията ти е да защитаваш
цар Рамусан, да ти се притече на помощ.
Шансовете ти да оцелееш са много малки.
Кога заминавам? - Утре.
Тогава най-добре да започвам да пия.
Трябва да удържиш Талус, докато закарам армията си там.
Цар Рамусан ще ти даде 10 000 златни жълтици,
когато мисията ти приключи, а аз ще ти дам още 10 000, щом пристигна.
Стига да оцелееш достатъчно дълго, за да си ги вземеш.
Ще изпратя един човек с теб. - Знаеш, че работя сам.
Помагаш на мнозина.
Може би това ще изкупи предишните ти грехове.
Миналото ми никога няма да бъде простено.
Боговете ще ме прокълнат при смъртта ми и аз ще съм им благодарен за това.
Правя го само за парите.
Биете се като момичета!
Кой от могъщите ти воини ще ме придружи?
Кой ще ме предизвика? - Този.
Това човекоподобно? Изпод кой камък е излязъл?
Само той оцеля при обсадата на Вавилон.
Взехме го в редиците си, заради уникалните му умения.
Хората ми още не могат да го приемат. - Върви да плачеш на майка си!
Защо ли?
Шапката ти изглежда глупаво.
Убиец! - Мислите ли, че...
Ще ви спася, господарю!
Ела тук, мръсен аккадиецо! Ще те смажа!
Остави ме, ненормалнико!
Олаф, съвсем ли се побърка? - Изпратен е да ви убие!
Той работи за мен.
Верността му към страната понякога замъглява преценката му.
Приеми извиненията ми.
Ще работиш заедно с него? - Да работя? Какво?
Отивате на мисия.
Да пием!
Да не си се валял в камилски лайна тази сутрин?
Мириша на воин!
Слава на боговете, царството ми е в безопасност.
Пригответе ги за пътуването.
Срещнах една девойка от Содом, с мустак и гъз голям.
С палав поглед тя ми рече:
"Ако харесваш големи крака, моите са точно такива."
Чувал съм истории за един аккадиец.
Бил невероятен в битка.
Толкова могъщ, че мнозина го смятали за полубог.
Не знам много, но в едно съм сигурен.
Ти не си аккадиец. Историите са пълни глупости.
Толкова съм гладен, че бих изял цял кон.
Ти сигурно ядеш колкото пиле.
Как успяваш да запазиш косата си толкова подредена и лъскава?
Да не би майка ти да те сресва 100 пъти всяка вечер?
Или баба ти има рецепта, която се предава през поколенията?
"Малко ако от прилеп, смесено с маймунски тестис."
Виж ти, топките ти най-сетне се проявиха.
Май успях да ти затворя устата.
Искаш ли да се пробваш, аккадиецо? - Вече го правя.
На това удар ли му викаш, принцесо?
Или се опитваш да ме ухажваш, любителю на овцете?
Падаш, аккадиецо.
В краката ми, където ти е мястото.
Извинявай, да не ти развалих прическата?
Дай да ти я оправя. - Добър опит.
Какво ще кажеш за това, свиньо?
Харесваш лицето ми? Погледни го отблизо.
Дайте ни златото си или ще ви прережем гърлата!
Връщай се при майка си.
Какви ги вършите?
Майка ми те поздравява!
Тези са луди.
Еднокрака овца се движи по-бързо от теб.
Оставете ги. - Добре познаваш овцете.
Целуни ме, красавецо.
Това беше най-лесният ни обир от години насам.
Повече не мога да понеса от теб, аккадиецо.
Хубаво е.
Ето как се подклажда огън. - Хайде да ви отрезвим.
Никой не може да ми пипа нещата!
Кражбата се наказва!
Олаф, моите да са леко запечени.
Поне ще виждате накъде отивате!
Не беше зле. Може би все пак си аккадиец.
Беше забавно. За малко да се изпотя.
Къде е бебчето ми?
ето те.
Хубав лагер. Добре, че ни го подготвиха.
Денят беше хубав.
Така си е.
Откъде си? Не съм виждал други като теб в пустинята.
Аз съм тевтонец от Германия.
Страна на планини, сняг и лед.
Плачеш ли? - Не!
Нещо ми влезе в окото. - Как се озова тук?
Дойдох да участвам в пустинните войни заради злато.
Щях да отнеса плячката вкъщи, но не изкарах колкото се надявах.
Когато помогнем на този милостив цар, ще имаш достатъчно.
Ще мога да се върна при моята Олга.
Олга и 17-е ни дъщери.
Седемнадесет дъщери?! - Да. Но все още очаквам син.
Не звучи като да не си опитвал.
А каква е твоята история тук?
Нямам история.
Само искам да знам откъде идваш, братко.
Не сме братя. Ясно?
Кой ти е пикал в меха?
Време е за почивка. Очакват ни много дни път.
Олаф, дъхът ти вони на гниещ труп.
Богове! С какво хранят котките тук?
Олаф. Олаф!
Олга. - Сбогом, Олаф. Умри с чест.
Чувал съм истории за тези зверове. Изглеждат гладни.
Не бягай. - Бягам!
Господарю, вести от двореца на цар Рамусан.
Талус е обявил война на Рамусан.
Доведи останалите ми генерали.
Тръгваме тази нощ.
Доведи ги! - Веднага, господарю.
Кълна се, Талус, заради това лично ще пролея кръвта ти.
За джунглата се знае, че поглъща хора.
Чувал съм за хора-маймуни, които пият човешка кръв.
Извини ме, че не приемам един северняк за вещ по битките в джунглата.
Ако имаме късмет, по залез ще стигнем до двореца на Рамусан.
Господарю, заловихме един от бунтовниците на Кобрата.
Армията на Рамусан е в движение, но царят и книгата остават в двореца.
А все още няма и следа от Кобрата. Какво сме заловили?
Офицер?
Или се изсилвам като смятам, че имат командна верига?
Къде е Кобрата? Засада ли е планирал?
От дни не се е показвал. Къде е?
Може би трябва да говоря по-високо.
Дали ме чуваш сега?
Хорус ще изпрати армия, ако вече не е изпратил.
Трябва незабавно да се справим с Рамусан.
Съобщете на хората, че ще нападнем утре.
Мога да ви дам още две. Две за вас.
Благодаря.
Ето едно тлъсто пиле.
Ваше височество! Отряд от армията на Талус приближава от юг!
Вървете към двореца! Бързо!
Пригответе се да затворите портата!
Вървете! Бързо!
Може би сме закъснели.
Дори да е така, пак ще си получим златото, нали?
Погледни там. Това са хората на Талус.
Преброявам 50 души в цветовете на Талус.
По-скоро 60-65.
Трябва ни план. - Сериозно?
Мислех да хукнем с крясъци и да ги уплашим до смърт.
Идеята не е лоша.
Подсигурете портата! - Подсигурете главната порта!
Идват за Книгата!
Тези мъже са убийци.
Талус иска да умра без чест,
докато народът ми защитава земята, която притежава от векове.
Той не бива да постига победа,
а само да опита от собствената си кръв!
Какво е това? - Пазете портата!
Можем да опитаме да се бием като горилите.
Шимпанзетата нападат на групи.
Като армия, която опитва да смаже врага.
Горилите нямат предимството на големия брой.
Горилата кара врага да се доближи и се впуска в бой.
Колкото е по-хитра, толкова е по-смъртоносна.
Една горила струва повече от 50 шимпанзета.
Не си толкова тъп, колкото изглеждаш.
Нито колкото звучиш. А за миризмата да не говорим.
Какви ги плещиш? Ухая превъзходно.
Докарайте зверовете! Заемете позиции!
Време е за битка. - Да потрошим малко глави.
Отблъснете стълбите!
Хорус ни изостави! Удръжте позициите си!
Масло.
Бийте се редом с мен до края!
Щом не можем да живеем, ще умрем с чест!
Не отстъпвайте!
Към стената!
Прегрупирайте се!
Не биваше да вярвам, че някой би ни се притекъл на помощ!
Отвън става нещо!
Бойна формация!
Бързо! Строй се!
Не ги виждаме!
Хорус е удържал на думата си.
Да си взимаме златото.
Господарю, аккадиецът и...
...този човек.
Дипломати ли очаквахте? - Всъщност, да.
Може би трябваше да помолим лошите да оставят царя на мира.
Спрете.
Благодарни сме на цар Хорус за помощта.
Дойдохте точно навреме.
Хората ви спокойно могат да дойдат в двореца.
Хората ни? - Армията, която чака в джунглата.
Няма армия, Ваше височество. Само ние сме.
Впечатлен съм.
Благодаря ви.
Обикновено победата се чества с пир, но...
Но не можете да си позволите да харчите от златото ни за пир?
Да, трябва да поговорим за златото.
Няма злато.
Стори ми се, че каза, че няма злато.
Това не може да е истина.
Извади меча си, глупако.
Моля ви, приберете оръжията. Няма лъжа, няма измама.
Отправих предложението си към Хорус с чисто сърце,
но както знаете, войната има своята цена,
а тази война ми струва всичко.
Казват, че сте изминали голямо разстояние, за да ни помогнете.
Царството ни ви дължи много.
Ще ни платите със съкровища. Това също е приемливо.
Стига, разбира се, да е нещо особено ценно.
Богове, това е... - Въплъщение на красотата.
Напомня ми за моята Олга. - Разбрахте погрешно.
Не ви предлагам картината като отплата, а субектът на нея -
дъщеря ми, принцеса Силда.
Като награда ви предлагам ръката на дъщеря си.
Късметлия.
Добре тогава. Приемам.
Без съмнение е трудно да откажеш на това предложение,
но забрави ли, че сме двамина?
На шията си носи медальона Окото на боговете.
Мислех, че това приказка, с която крадците приспиват децата си.
Да не твърдиш, че съществува? - Очевидно.
Слава на боговете. Трябва да го вземем.
Да.
Нещо е умряло вътре в теб.
Къде е принцесата? - В плен на Талус.
Той я похити, за да ме принуди да се предам.
Но колкото и да обичам дъщеря си, грижата за народа ми е на първо място.
Ще задържа Талус тук, докато вие спасите Силда.
Спасете дъщеря ми и заслужете мястото си на царската трапеза.
Ти и принцеса!
Искаш да ме убиеш.
Мерникът ти е по-точен от този на стражите ми.
Чудя се дали да развържа ръцете ти, защото ще умра от глад.
Погледни ме.
Така е по-добре.
Определено ти ще бъдеш моята царица.
Съпротивата ти е толкова абсурдна,
колкото и слабостта ти към диваците, които наричаш свой народ.
Те вече не са толкова хора,
колкото придворни лакеи, които да ми бършат задника.
Виждаш ли?
Аз съм щедър и забавен управник, достоен за ръката ти.
Ще разбереш това,
или ще ти избода очите и ще ги хвърля на гарваните.
Господарю! Вести от изток!
Пратениците ми са отблъснали Талус.
Дворецът на цар Рамусан е обезопасен.
Изглежда Талус се подготвя за битка.
Ето тук. Подредете ги.
Къде водят пленниците? - В предните редици.
Какво? - Имам план.
Дано планът ти не включва мен.
Какво те води тук, варварино?
Чух, че плащате за хора в предните редици.
Сребърна монета за всеки ден, в който оцелееш.
Струваш ми се здрав. - Не питам за мен, а за робът ми.
Този може да изкара цяла седмица.
Приятно прекарване.
Насам.
Господарю. - Да?
Пристигна пратеник. Отрядът не е успял да превземе двореца.
Били са надвити от чужди войници.
Пратеникът смята, че Кобрата се е притекъл на помощ на Рамусан.
И откъде знаеш това, пратенико? Да не си магьосник?
Или само предполагаш?
Не се бой. Само безсърдечен бандит би убил пратеника.
Убий го.
Не бива да се бавим с диваците. Натиснете ги безпощадно.
Армията на Рамусан приближава.
Пригответе се за битка!
Строй се!
По-бързо!
Напред!
Атака!
Огън!
Силда. Слава на боговете.
Дойдох да те освободя.
По-тихо, стражите ще дойдат. Опитвам се да ти помогна.
Ако не престанеш да се бориш, ще те отведа във вертепа на Абдул.
Отличен план, аккадиецо.
Той получи момичето, а аз - глупаците.
Някой ще ми помогне ли да стана?
Олаф! Олаф!
Къде е момичето? - Идвай!
Черните воини са хора на Кобрата.
Взеха Силда и сега се измъкват. Тръгвам след тях.
Проклет да съм! Да спукаме няколко глави!
Да видим как е царствената ни гостенка.
Вдигнете тревога.
Някой ще го направи ли?
Вдигнете тревога!
Господарю, принцесата изчезна.
Наистина? Кобрата ли беше?
По някаква случайност да си видял крадците?
Не, господарю. Удариха ме и... - Искам момичето!
Веднага! - Да, господарю.
Глупаци!
Кой е този човек?
На една страна сме. Дайте ми момичето и медальона, и аз ще продължа нататък.
Кобра!
Огън!
Остави ги да се измъкнат?
Защо следващия път не оставиш работата на истински воин?
Ето го и Красивия принц.
Изглежда денят ти завърши по-различно, отколкото очакваше.
Здравей. Както знаеш,
крадци от съпротивата похитиха бъдещата ми невеста.
След като хората ми явно не са способни да се бият,
а вие показахте на какво сте способни,
бих искал да използвам услугите ви.
Това стига колкото за подкуп.
Ще искам повече злато. - Става.
И жени. - Разбрахме се.
Ще получите и повече, ако ми донесете главата на водача им - Кобрата.
Никой от убийците, които изпращах досега, не се е завърнал.
Ако успеете, ще получите повече злато, отколкото може да носи слона.
Провалите ли се - умирате.
Откажете ли предложението ми - умирате.
Е, какво ще кажете?
Губим ценно време.
Да си изясним нещата. Цял ден троших глави
във война, която не ме интересува ни най-малко.
През това време ти изгуби момичето и медальона,
и ни докара в тая проклета джунгла,
за да се бием с човек, кръстен на най-отровната змия,
който трябваше да е на наша страна,
та да ни платят два пъти за една и съща работа.
Не е зле, а? - Даже никак.
А медальона? За него дойдохме.
Открием ли Кобрата, ще открием и принцесата.
Тогава ще имаме медальона.
Сега може да ти се вижда трудно, но ще се получи.
Не ме залъгвай, Матаяс.
Защо Талус и Кобрата се интересуват от тая фуста,
щом са толкова велики воини?
Знаят, че само царска кръв може да обедини племената.
Тя е символ на новото начало.
Съмнявам се, че ще получим злато за това.
Какво? - Тихо. Близо сме.
Коремът ми стърже изгладнял, докато се друсам на жребеца си.
Чакат ме битки и войни без чет.
Обичам да троша глави с големия си боздуган.
Намери голям корен, а?
Добър урок по аккадийско проследяване, хубавецо.
Извинявай. Може да ни чуят и да разкрият присъствието ни!
Стига да живеят под водопада.
Не сме сами, Олаф.
Ще отида да пусна една вода.
Приключението на живота, как не.
С приятели като теб, на кого са му нужни жени?
Сега вече ще ми олекне.
Богове! Това е чудесно!
Що за демони са това?
Къде е принцесата?
Нямам проблем с теб. Върни Силда и ще пощадя живота ти.
Спрете!
Стига игрички. Ще те убия и ще я открия сам.
Добре.
Ставай.
Какво става, в името на демонската змия?
Това за змията си го схванал правилно.
Матаяс, запознай се с Кобрата.
Не е било сън. - По-скоро кошмар.
Да си изясним нещата. Ти си Кобрата.
Заловили са те като Силда и си се освободила като Кобрата?
Залавянето ми позволи да претърсвам лагера на Талус нощем,
докато открия медальона си.
Тогава се появихте вие и провалихте план, обмислян със седмици.
Ако баща ти ни беше казал коя си, нямаше да имаме този проблем.
Цар Рамусан, моят баща, не знае тайната ми.
Хайде, Олаф, да си обираме крушите. Медальонът не е у нея.
Писна ми от тази объркана страна и грубите й владетели.
Спрете. - Или какво?
Пак ли ще кажеш "спрете"?
Армията ти не е тук да ти помогне, а и въпреки талантите ти,
нямаш шанс да се справиш с двама ни.
Почакайте. Моля ви, почакайте.
Кажи ми една причина да го направя.
Ще ти дам много причини.
След като Талус опожари селото им край реката,
те се укриха в гората.
Тук няма да оцелеят дълго.
Защо ни показваш това? - Защото ми е нужна помощта ви.
Аз съм наемник. Как бих могъл да им помогна?
Можеш да направиш много.
Все пак ти си великия Крал на скорпионите.
Какво каза? - Какво каза тя?
Чу ме. Убил си злия крал Мемнон и си спасил магьосницата Касандра.
Направил си я своя кралица и си освободил цяла нация.
Освободил си цяла нация? - Това са измислици.
По-скоро легенда. - Легенда?
Баща ми разказваше историята, когато бях малка.
Звучеше като приказка. - Научила е за теб от приказка?
Замълчи!
Защо се наежи така? Истина ли е?
Писна ми от глупости.
Да вървим.
Може да си чувала приказката,
но откъде знаеш, че е той, щом никога не си го виждала?
Очевидно е, че е аккадиец.
Колкото до това, че е Кралят на скорпионите,
подозирах, но не бях сигурна. Досега.
Матаяс е наемник, а не кралят, с когото го бъркаш.
Нали?
Господарю, готови сме да нападнем.
Шпионинът се завърна, но не е успял да открие книгата.
Предполагаме, че Рамусан я е скрил. - Разбира се, че я е скрил.
Огън с катапултите!
Най-сетне, победата е наша.
Смърт за нашествениците!
Бийте се до смърт!
Защитавайте Книгата на всяка цена!
Ако може да се вярвам на слугата му, цар Рамусан е избягал.
Без Книгата на мъртвите? Никога.
Открием ли тайното помещение, ще намерим Книгата и пазителя й.
Ние сме воини, Рамусан.
Стига си се крил като свенлива девойка и донеси Книгата.
Животът ми може да е към края си,
но народът ми ще оцелее, въпреки моят провал като цар.
Ще ти е нужна по-голяма армия, за да ги пречупиш.
Може би си прав.
Само да имах оръжие...
...на свое разположение,
което да ми спести тези проблеми.
Съжалявам.
По-тежка е, отколкото мислех.
Това е най-обикновен сбор от думи. Текстовете са безполезни...
Без медальона, знам.
Хатор! - Да, господарю?
Знаете ли, струва ми се много иронично,
че скоро той ще бъде част от текста.
Много забавно.
Това е Книгата на мъртвите.
Аккадиийците ги бива само за едно.
За унищожение.
Знам, че ти си Кралят на скорпионите.
Говори каквото искаш, но очите ти показват истината.
Може да съм бил, но онзи човек е отдавна мъртъв.
Много имена могат да бъдат сменени и забравени, Матаяс.
Но "крал" не е сред тях.
Моля те, помогни ни.
Ако искаш да помогнеш на хората, намери някой,
който не е подвел народа си. - Боговете постъпват както решат.
Дори най-могъщите хора не могат да ги спрат.
В тази страна има повече от 500 000 души.
Талус няма да спре, докато не пороби всички, за да изгради империята си.
След това ще потегли към царството на Хорус
с най-голямата армия, виждана някога.
Бий се заедно с мен и ще го спрем.
И може би по някакъв начин ще си простиш за миналото.
Никога няма да си го простя.
Тогава никога няма да имаш бъдеще.
Матаяс!
Къде беше? - Трябваше да помисля.
И да пийна нещо.
Знаеш ли от колко време обикалям гората
и се боря с кръвожадни зверчета, за да те търся?
Защо не спреш да се оплакваш?
Е, свърши ли мисията?
Макар цялото ми същество да се противи,
трябва да остана и да се бия.
Но заради моите причини.
Когато победим Талус, всичко свършва за мен.
Добре казано, Ваше височество.
Наречеш ли ме така още веднъж, никога няма да имаш син.
Ще ти трябва по-голям кинжал.
Ако ще се биеш с нас, трябва да забравиш всичко, което знаеш.
Погледни Ин. - Гледай ме.
Давай, Ин!
Видя ли?
Мухоловка ще е по-полезна.
Добре. Но ако ти си насекомото?
Надвиваш гравитацията, предричаш ходовете на хищниците,
влизаш под кожата на врага.
Ще ви покажа как го правим там, откъдето идвам.
Страхотен ход, Олаф.
Много ви благодаря!
Може ли да продължим? - Давай.
Твой ред е, аккадиецо. Да видим какво можеш, хубавецо.
Ако си насекомо, какво би бил?
Скорпион.
Не беше зле.
Опитай и ти.
Вижте ме! Аз съм нинджа, мога да летя!
Не беше зле. - Добра работа.
Да видим какво можеш ти.
Той предизвика принцесата!
Пак ли ще се заяждаш с девойката?
Веднъж вече ти срита задника.
Свали го!
Не знам чия прическа е по-хубава. - Давай, Силда!
Не можеш да уплашиш принцесата.
Започва се!
Дай ми урок, Силда! - Това беше добро.
Видяхте ли това?
Цяла нощ ли ще танцуваш или ще се биеш?
Това сигурно боли.
Кобрата ще те ухапе.
Как е гледката, принцесо?
Нека позная... Оставих те без дъх.
На това му викам ухажване.
Могъщият Олаф.
Братко!
Господарю, аз съм Зулу Кундо, от земята на горящите небеса!
На вашите заповеди съм!
Господарю, аз съм Агромел, унищожителят на благородници.
За мен е чест да се бия редом с вас.
Кой смъртен се осмелява да пробуди воините от Книгата?
Аз, господарят Талус, ви призовах на Земята, за да се биете!
Аз съм Цукай, воин от страната на изгряващото слънце.
Каква е волята ви, господарю?
Мисля, че трябва да направите демонстрация.
Избийте всички!
Това е.
Отлично. Агромел ще остане тук, за да ме пази,
докато отрядите ви отидат да убият една змия.
Цукай, искам да потърсиш плячката ми - Кобрата
и да ми разкриеш скривалището му.
Когато го откриете, убийте Кобрата и хората му без капка милост.
Рано си станал.
В съня си видях толкова жестоко клане, че стомаха ми се обърна.
Докъдето стигаше поглед, лежаха трупове с запушени усти,
покосени в калта.
А ние?
Главите ни крещяха безгласно, забучени на дървени колове.
Телата ни тлееха на ритуална клада.
Но още изглеждахме страшно, нали?
Заради битката ли го правиш или заради нея?
Заради двете.
Няма да лъжа, тя влезе под кожата ми и всеки ден влиза все по-надълбоко.
Да не се съмняваш в преценката ми, защото е намесена жена?
Кълна се в неродения си син, аз съм с теб, Матаяс.
До края. Какъвто и да е.
До края.
Вървете към северната страна на лагера.
Измъкнете ги оттук. По-бързо!
Това не може да е на добро.
Какво става, Силда? - Талус е призовал призрачни воини.
Призрачни воини? - Медальонът има голяма сила.
Ако притежателят му чете от Книга на мъртвите,
той призовава воини от отвъдното. - Книгата е изгубена от хиляди години.
Не е изгубена. Семейството ми я пази от много поколения насам.
Баща ти... - Би дал живота си, за да я защити.
Значи е умрял с чест. Нека смъртта му не е напразна.
Олаф, ще се бием!
Нали не вярваш на тия фантастични глупости?
Кобра!
Тук съм!
Отиди с хората си на сигурно място. Ние ще ги удържим докато можем.
Време е да ги спукаме от бой!
Виждала съм те в сънищата си, Кралю на скорпионите.
Виж в какво си се превърнал. Ти си позор за народа и кралицата си.
Кралицата ти управлява в отвъдното. Искаш ли да отидеш при нея?
С радост ще ви събера.
Скоро ще отида при нея, но няма да е заради страхливите ти магии.
Страхливци!
Хайде!
Само толкова ли можете?
Вървете! Пазете децата! - Внимавайте къде стъпвате.
Точно така, не спирайте.
Къде отиваме, Силда?
Въпреки усилията ти, скъпа, Кобрата все още е на свобода.
Сега единствената ти задача, е да пазиш Книгата.
Мислите ли, че можете да се справите, о, небесни воини?
Книгата трябва да бъде докосвана единствено от мен.
Боя се, че враговете ви все още са могъщи.
Подценявайки ги се излагате на опасност.
Усещам, че са наблизо.
И аз усещам нещо.
Чувствам, че това царство...
Това царство... е мое.
А това е причина за празненство. Елате.
Прибързано е да празнуваме. Трябва да останем в готовност.
Единственото, което трябва да правиш, е да ми се подчиняваш, робе.
Ние сме воини на Книгата, а не роби.
Така ли?
Ти си това, което кажа аз! Роб!
Ако не искаш да се върнеш в саркофага си,
мери си приказките, напълни чашата си
и се приготви за пиршество!
Робе!
Роб, роб, роб! Роб!
Роб!
Матаяс! - Голяма изненада.
Не можеш да се отървеш от мен толкова лесно.
Мислех си, че един ден с хората ми ще можем да напуснем джунглата
и да се завърнем в земите, които ни принадлежат.
Но след като чудовищата на Талус ни дебнат,
се боя, че ще загинем тук.
Винаги е по-добре да умреш с бой,
дори шансът за свобода да е малък.
Какво ще правиш сега?
Каквото съм правил винаги в такива ситуации.
И какво е то?
Ще се завърна със спечеленото и ще си взема наградата.
Награда?
Все още жадуваш за пари.
Да се надяваме, че и Талус е на същото мнение.
Не разбирам. - Ще разбереш. Имам план.
Сега, след като хората на Рамусан хукнаха да се спасяват,
скоро ще вземем главата на Кобрата.
След това ще изградим империя,
която ще се разпростре чак до пустинята.
Кой е там?
Съобщете на царя, че изпълнихме мисията и се завърнахме.
Господарю, имате гости.
Нека влязат! Елате насам.
Каква приятна изненада.
Реших, че сте паднали в битка.
Внимавайте, господарю. - Замълчи!
Впечатляващо.
Това каквото си мисля ли е?
Задачата ни беше усложнена
от създанията ви от отвъдното, убиващи всеки, който диша.
Знам, не правят разлика между хората.
Само ги насочвате и ги пускате.
Извинявам се за затруднението.
След като получавате принцеса Силда и главата на Кобрата,
можете да се извините с повече злато.
Разбира се, заслужили сте си го.
Също така ви кана на сватба...
...или на екзекуция.
Във всеки случай, ще има пиршество.
Какво да бъде?
Сватба. Чудесно. Ще я вдигнем още сутринта.
Не мисля, че има нужда да чакаме сватбените камбани.
Имам ли думата по въпроса? - Не.
Имам предвид...
Кротувай, братле. Знаехме, че ще стане така.
Трябва да се съсредоточим върху належащата задача.
Да! Да!
Така ли се съсредоточаваш? - Матаяс...
Силда беше права. Книгата се пази в съкровищницата.
Съдейки по израженията на стражите, тя е вътре при тях.
Не мрънкай, братле.
Този ти план е страхотен. Само ги погледни.
Не се тревожи, още не е опитал да легне с нея.
Ти я видя. Би ли изчакал? - Имаш право.
Да пием за саможертвата й в името на дълга.
Може ли?
Олаф, време е за битка.
Олаф!
Олаф.
Богове! Мразя те, Матаяс.
Ти вземи книгата, а аз - медальона. Върви.
Защо се бавиш толкова?
Колко по-красива можеш да станеш?
Доста.
Извини нетърпението ми.
Извинен си.
Къде си, Матаяс?
Стига толкова учтивости.
Сега, когато мечът е изваден, е време да прониже плътта.
Това е истинска поезия, господарю. - Да, знам.
Нека не прибързваме в тази важна вечер.
Да се насладим на остатъка от деня.
Матаяс!
В края на краищата, това е последния ми ден като девица.
Вземете ме, господарю. Вземете ме!
Побързайте! Сега му е времето!
Имай търпение, драга.
И без това скоро ще свърши.
Обезчести ли я? Позволи ли му да те докосне?
Не съм била с по-добър.
Цукай!
Лека нощ.
Приключението на живота. Какъв фарс.
Дай ми медальона.
Сигналът! Напред!
Заповядвам ти да ми се подчиниш! - Както кажете, господарю.
Не! Трябва да изречеш текста, който променя верността й.
Какво? - Жени!
Сега ли ми го казваш.
На това му се вика съкровище.
Искам медальона. Веднага!
Не върви след мен! Довърши ги! - С удоволствие.
Върви след Талус. Медальонът е единственият ни шанс.
Остави вещицата на мен.
Добре...
Ела при татко.
Тежичка е. Чудесно.
Това не е хубаво. Привет.
Талус иска книгата.
Не става ли?
Не можеш да вземеш колесницата!
Биеш се добре. Може да те вземем със себе си.
Да прекарам вечността с двамина безмозъчни биячи и вещицата им?
Не, благодаря.
Искаш Матаяс, но той никога няма да остане с теб.
Той е от мрачните, като нас. Единственото му желание е да умре.
А ти си Кобрата. Твоята заблуда е отровата, която убива хората ти.
Не ме уцели!
Книгата!
Сигурен ли си, че не искаш да тръгнеш натам?
Може да имаш шанс да се спасиш.
Би трябвало да знаеш, че не бива да притискаш животно в ъгъла.
Кой ще те спаси сега?
Знаеш ли, Книгата на мъртвите вече тече във вените ми.
Тази дрънкулка не ми е нужна.
Хайде. Нека ме хванат и убият.
Ще се съживя наново и ще те смажа.
Първо ти.
Ти беше достоен противник.
Олаф.
Хайде де!
Господарю, ние, воините на Книгата, сме на твоите заповеди.
Съжалявам, че те заблудих. Моля те, прости ми.
Няма какво да ти прощавам, Кобра.
Гордея се с теб, дъще.
За нас ще е чест да се бием редом с теб.
Битката свърши.
Поне за мен.
Народът ми е в добри ръце.
Татко? Татко!
Татко!
Любимецът ми! Справил си се добре.
Проблем ли има?
Повече злато ли искаш? Ще го получиш.
Не е това, Ваше височество.
Всъщност, аз имам злато за вас.
Това са съкровищата на брат ви Талус,
без това, което ще струва възстановяването на страната.
Те ви принадлежат. - Не разбирам.
Мога и сам да ги взема от двореца.
Вероятно идеята не е добра. - Тоест?
При цялото ми уважение, не сте добре дошъл тук.
Хората вече не приемат чуждо владичество.
Благодарни са ви за помощта да се освободят,
но са готови да се бият, за да не изгубят свободата си отново.
Така ли?
След като са те изпратили като пратеник, предай им следното:
Решението за това не е тяхно.
Не съм дошъл като пратеник, а като техен крал.
Очакваш безусловно да приема искането ти за трона?
Не очаквам нищо повече от уважението ви.
Към мен и към народа на тази страна.
Ако търсите бой, така да бъде.
Изненадваш ме, аккадиецо.
Мислех, че си продал благородството си за няколко торби злато.
Така беше.
Но сега, ако е нужно, съм готов да дам живота си, за да си го върна.
Вярвам ти.
И независимо дали ще ти дам благословията си или меча си,
аз те уважавам.
Но ще трябва да обсъдя въпроса с генералите си.
Когато си цар, грижата за царството са на първо място.
Но ти вече знаеш това, нали?
Превод StraightEse
http://subs.sab.bz