Албания
Тропоя
Той изби нашите хора...
братята ни...
Синовете ни.
Мъртвите плачат за справедливост.
Кълна ви се в душите им...
Човекът, който ни отне любимите хора...
Човекът, който ни донесе толкова болка и скръб...
Ще го открием. И ще го доведем тук.
Няма да си отдъхнем, докато кръвта му не напои тази земя.
Ще си отмъстим!
Господине? Извинете... - Да?
Полирането влиза в цената. - Нищо, предпочитам аз да го направя.
Обсебен съм.
Ленор. - Брайън.
Здрасти. Как си? - Добре. А ти?
Добре съм. - Случило ли се е нещо?
Събота е, 14:00 часа. Уроците по кормуване на Ким.
Урокът по музика е преместен. - Този във вторник или в петък?
Нямам представа.
Знаеш ги децата. - Да...
Особено, тези, които отчаяно искат да си вземат изпита
от третия път. - Тя не е отчаяна.
Лени, тя се провали два пъти. Важно е.
Е, къде е тя?
Не ме бива в лъжите, нали? - Не, никога не ти се е отдавало.
При гаджето си е.
Има си гадже? - Ще влезеш ли за едно питие?
Да. - Мисля, че е по-добре да влезеш.
Защо не ми е казала? - Вероятно за да не проучваш
миналото му от детската градина насам.
Тя е добре, нали? - Да, добре е.
Лени, знам, че не е моя работа,
но ти добре ли си?
Не. Никак даже.
Разделихме се.
Лени, ако мога да направя нещо за теб...
По-добре да... Благодаря за виното.
Брайън... Недей. - Дори не знам къде живее хлапето.
Откри я в град с 12 милиона жители за по-малко от 72 часа.
Обещай ми.
Казах ти... - Обещай!
Ще й оставя лично пространство.
Мама 4 пропуснати повиквания
Чакай… не мога. - Какво?
Наистина те харесвам. - Какво има?
Всичко е наред. Няма проблем.
Времето е твое.
Здравейте. Мога ли да ви помогна с нещо?
Ким тук ли е? - Да, а вие сте?
Баща й. - Г-н Милс.
Приятно ми е. Аз съм Джейми. Заповядайте.
Искате ли нещо за пиене? - Искам само дъщеря си.
Тате? - Здравей.
Какво правиш тук? - Знам колко ти е важен изпитът.
Нямаш книжка? - Паркирал ли си успоредно Ескалейд?
Казах ти да вземеш моята кола. - Татко!
Много ти благодаря...
Радвам се, че се запознахме, г-н Милс.
Намали малко, ако обичаш.
Не мога да повярвам, че го направи. - Другата седмица излизаш във ваканция.
Сега е моментът да ти помогна, преди да замина за Истанбул.
Планирахме го. Уговорките се спазват. - Не, ти го планира.
Как изобщо ме намери? - Говорих с майка ти.
Защо не ми каза, че си имаш гадже? - Защото знаех, че ще откачиш...
Просто искам да се чувствам нормална, дори и да се преструвам.
Не забравяй да спреш на "стоп". - Татко!
Мама не знае къде живее Джейми.
GPS...
Инсталирах го на телефона ти. Съжалявам.
Има толкова ужасни истории с младежи на твоята възраст.
Татко, вече дори не знам какво е да се чувстваш нормално.
Това не е нормално. - Ким, вече можеш да тръгваш.
Използвай страничното огледало.
Идеално. Защо не го направи така и на изпита?
Не знам. Може би тогава не исках книжка.
Виж, наясно съм как стоят нещата. Но трябва да ми имаш доверие.
Не го прави отново, моля те. - Няма.
И не го проучвай с приятелите си. - Добре.
Хубаво.
Ще се видим в сряда. - В 14:00 часа.
Обичам те. - И аз те обичам.
Да? - Сам, аз съм.
Искам да провериш едно хлапе. Джейми Конрад.
Стандартна проверка. Не се задълбочавай.
Дадено. - Благодаря, чао.
Господине. - Благодаря.
Г-н Питрел?
Имам писмо за вас.
Ще го качиш ли горе, Себастиан? - Да, господине.
Заповядайте.
Себастиан?
Къде е той? - Казах ви.
Не знам.
Къде е той?
Добре тогава.
Искаш да си поиграем. - Не, не!
Но и аз съм добър играч.
Погледни. - Не, не!
Май правилата току-що се промениха.
Този човек дойде в Париж.
Използвал е карта, за да влезе в дома ни.
Убил е приятелите ми. И брат ми.
Това е твоята визитка.
Къде е той? Къде е?!
Стю, къде отиваш? Върни се!
Какво се е случило? Добре ли си?
Да, всичко е наред. Влез, ще повикам Ким.
Лени, кажи какво има.
Планирахме пътуване до Китай за ваканцията на Ким.
Семейна ваканция. Да опитаме да изгладим нещата.
И тогава Стю и аз... Помислих, че ще е добре
за мен и Ким, да сме заедно далеч от цялото това напрежение.
Отменил е всичко. Всички резервации.
Не мога да повярвам, че ни го причинява.
Станал е голямо копеле. - Съжалявам, Лени.
Съжалявам.
Извинявай. Това не е твой проблем.
Мой ред е да бъда с Ким. Ще измисля нещо.
Какво ще кажеш двете с Ким да дойдете с мен?
Не искам да ти се натрапваме, докато работиш.
Не се натрапвате. Работата ми е за три дни.
После можете да дойдете.
Ще бъде забавно. - Много мило.
Не знам. Не мога да мисля в момента.
Няма проблем. Разбирам те.
Заминавам утре сутрин. Работя три дни. Обади ми се.
Ако ще идвате, оставам. Ако не - се връщам.
Това е. - Ще повикам Ким.
Добре. - Благодаря ти Брайън.
Със сигурност ще дойде. - Не знам, Сам.
Трябваше да настояваш. - Стига, момчета.
Преживява труден период. Не исках да я натоварвам.
Тя ми се довери. - О, не знаех, че сте толкова близки,
че ти споделя семейните си проблеми.
Знам, че винаги сте си били близки, но пак ли сте заедно?
Заедно, като... - На бас, че още го обича.
Не така, приятел. - А може би той я обича!
Не може ли да говорим за баскетбол? Господи, стига!
Тирана, Албания
Истанбул.
Благодаря ви, г-н Милс. С вас се чувствах в безопасност.
Благодаря. Приятно пътуване. - И на вас.
Свързахте се с Ленор. Оставете съобщение след сигнала.
Здравей, аз съм. Не ми се обади. Предполагам сте отишли другаде.
Надявам се, че всичко е наред.
Ако имаш нужда от нещо, аз съм тук. Тоест, ще бъда там.
Вероятно утре се прибирам.
Ким не ми се е обаждала. Предполагам е заета с приятеля си.
Тате!
Изненада! - Ким, миличка!
Здравей, Лени. - Здравей, Брайън.
Тъкмо ви оставях съобщение. - Искахме да те изненадаме.
Ами, успяхте.
Вие можеше да сте изненадани. Ами ако бях отпътувал?
Мама се обади на Сам.
Така ли? - Да.
Проследихме те. - Не само ти имаш връзки.
Очевидно. Добре дошли в Истанбул.
Не е зле, а?
Господи! Мамо, погледни.
Господи! - Страхотно е, нали?
Прекрасно е.
Благодаря ти. - Удоволствието е мое.
Оставям ви да се настаните. Да ви взема след половин час?
Става. - До по-късно.
Добър ден. - Добър ден.
Заповядайте. Минавайте.
По-бързо. - Вдигнете бариерата.
Изглеждаш страхотно. - Ти също.
Е, къде отиваме? - Аз не мърдам никъде.
Капнала съм. Ще взема горещ душ и си лягам.
Сигурна ли си, Лени? - Да.
Май сме само двамата. Искаш ли да правим нещо специално?
Може да се каже.
Искаш ли да си ходим? - Мисля да остана още няколко часа.
Наистина? - Да.
Супер. - Не, само се шегувам.
Хайде. Да се махаме. - Добре. Тук е голяма лудница.
От тази страна е Европа, а другата - Азия.
През последните 2,500 години всеки завоевател е минавал от тук,
дали от запад на изток или обратно.
Всички са минавали през този канал.
Искаш ли чай, миличка? - Да.
Един чай, моля.
От къде знаеш тези неща? - От къде ли?
Прочетох го в една книга, докато летях насам.
Ако искаш, мога да ти я дам. - Да, искам.
Нещата с този Джейми...
Сериозни ли са? - Много бързо сменяш темата.
Не знам. Минали са само няколко месеца.
Влюбена ли си в него?
Не съм сигурна.
Влюбвала ли си се някога?
Не и по начина, за който мама ми говори.
Как го описва тя?
Казва, че когато сте се запознали...
Било е много специално.
Много специално? Така ли каза?
Мисля, че точната дума беше...
"вълшебно. "
Вълшебно, а?
Радвам се да те видя отново, стари приятелю.
Готово ли е всичко? - Както пожела.
Перфектно.
Във фоайето е. - Изчакай го да излезе.
И помни... Искам го жив.
Видя ме. Изчезвам.
Здравей. Мислех, че ще обядваме на базара.
Нещо ме хвана мързела. Ще отида до басейна.
Вие вървете. Ще се видим по-късно.
Съгласна ли си? - Да, няма проблем.
Добре. Чао. - Ким.
Книгата, за която ти казах, е на тоалетката.
Добре. - И без щуротии.
Ще кажа да докарат колата. - Забавлявайте се.
Ким, знам какво правиш. - Какво?
Да?
Дъщерята остана в хотела. Какво да правим?
Искам ги и тримата.
Да.
Мисли, че сме вчерашни. - Какво имаш предвид?
Прави се на сватовница. - Аха, разбирам.
Първият път, когато се върна и каза, че искаш да наваксаш
изгубеното време с Ким... - Да?
Казах си: "Три седмици и ще си тръгне".
Обикновено за толкова оставаше. - Седмица повече или по-малко.
Не толкова близо.
Доказа, че греша. Мислех, че няма да се промениш.
Защо не? - Не знам. Характерът ти.
Когато се отдадеш на нещо, правиш всичко да го постигнеш.
Както прави кучето с кокала. - Добро сравнение.
Знаеш какво имам предвид. Когато даваш, наистина е на 100%.
Ако съм по следите на нещо, не се разсейвам с друго.
Дори да си повтарям, че трябва да се променя,
не мога да се откажа от това.
Отказа се от нас. - Не, никога.
Не и тук.
Шофьор, завий наляво.
Лени, недей. - Какво?
Ще ми кажеш ли какво става? - Всичко е наред.
Къде отиде?
Виждаш ли входа на галерията? - Какво става?
Виждаш ли го? - Да.
Когато спрем, слез от колата, сякаш ще пазаруваш.
Искам да влезеш вътре... - Какво става, Брайън?
Лени, нямаме време! - Кажи ми.
Кажи ми! - Чуй ме.
Когато излезеш от задния вход, тръгни надясно.
Тръгни по първата улица вдясно, а после първата вляво.
Върви направо, докато стигнеш стъпала.
Има червен коридор. Малка уличка е.
Накрая на уличката има таксита. Върни се в хотела.
Вземи Ким и потърси шефа на охраната. Поискай да охраняват стаята.
Не отваряй на никого! Рум сървис, полиция, на никого!
Не мога да повярвам, че това се случва.
Искам да се съсредоточиш.
Готова ли си? - Не.
Съсредоточи се. Искам да се подготвиш.
Концентрирай се. Шофьор, спри.
Хайде, тръгвай.
Чакай, ами ти? - Ще се оправя.
Преследвачите ни не знаят с кого си имат работа.
Когато кучето си има кокал, никога не опитвай да му го отнемеш.
Пази се.
Изчезвай от колата. Хайде, по-живо!
Господине? Моля ви!
Знае, че го следим. - Действай!
Хайде, мърдайте!
По дяволите!
Хайде, Ким... вдигни проклетия телефон.
Няма го!
О, Боже, не! Помогнете ми!
Ключът! Отворете вратата, моля ви!
По дяволите!
Ще му пръсна мозъка.
Брайън!
Моля ви! - Хвърли оръжието.
Много исках и ти да си тук. - И аз. Нямаш представа колко.
Какво?
Татко ми звъни. На среща е с мама.
Пак ще ти се обадя. - Липсваш ми. Чао.
Как вървят нещата? - Слушай ме внимателно, Ким.
Майка ти и аз... ще бъдем отвлечени.
Татко! Господи!
Ще дойдат и за теб.
Махни се от там, където си, много предпазливо.
Отиди, при книгата, за която ти казах.
Има врата към другата стая. Скрий се в шкафа.
Разбра ли? - Да.
Добре. Пак ще ти се обадя.
Тръгвай!
Не!
Тя е в стая 422.
Не! Не!
Едно, две, три...
четири, пет, шест.
Десен завой.
Ходжа.
Едно, две, три...
четири.
Кораб.
Басейна!
Охрана, на 4-я етаж. Чувате ли ме? Незабавно изпратете някого.
25...
26... 27...
28...
29.
Стоп.
Няма я тук.
Как така я няма там? - Проверете стаята на баща й.
Работилница.
Ляв завой. Превключване на втора предавка.
Едно, две, три.
Птици.
Хвана ли ги? - Да, и двамата.
Закарайте ги в магазина. Бързо!
Погледни! От тук се е измъкнала.
Тръгни на ляво. По-бързо!
Десен завой. 27...
Стоп.
Не! Не!
Застрелях някакъв тип!
Хайде, Сам. Вдигни.
Аз съм Сам. Оставете съобщение.
По дяволите.
Добре ли сте? - Не, ти добре ли си?
Да. Просто съм изплашена.
Ким, слушай ме внимателно.
Искам да се успокоиш и да се съсредоточиш.
Добре.
Мъжете, които те преследваха, тръгнаха ли си?
Да. Какво искаха? - Ще разбера.
Мама добре ли е?
Тате? - Мама е добре.
Какво ще правим? - Отиди до американското посолство.
Там ще си в безопасност. - Ами вие?
Ще измисля нещо.
Къде сте? - Нямам представа, Ким.
Как да им кажа къде да ви търсят? - Не можеш. Сега тръгвай.
Не! - Кими...
Кажи какво да направя. - Не, Ким.
Тате, ще направя каквото ми кажеш. - Ким, това не е игра.
Знам. Става дума за живота на родителите ми.
Тате, моля те. Губиш ценно време.
Моля те. Кажи какво да направя.
Безопасно ли е да излезеш?
Да.
Ако можеш, вземи куфара с теб.
Добре.
Излязох. - Комбинацията е 23-28-84.
Отвори ли го? - Да.
Така. Виждаш ли картата?
Да.
Вземи я. Отгоре има мащаб в километри.
Виждаш ли го? - Да, видях го.
Вземи връзка от обувките ми в шкафа. Използвай я като навигатор.
В куфара има маркер. Вземи го.
Нарисувай кръг, чийто център да бъде хотелът.
Готово. - Диаметърът да бъде 3 километра.
Разбра ли?
Готово.
Нарисувай друг кръг, чийто център да бъде базара.
Готово.
Кръговете пресичат ли се някъде? - Не.
Вземи една от малките кутийки, онези с щифт на върха.
Това е граната. Излез на терасата с нея.
Има ли безопасно място, където да я хвърлиш?
Има паркинг. - Има ли хора?
Не.
Извади щифта от гранатата, брой до три, така че да чувам.
Хвърли я максимално далеч и се скрий в стаята.
Дръж телефона така, че да чуя експлозията.
Едно...
две...
три.
Едно, две, три...
Тате? - Нарисувай друг кръг на картата.
Хотелът да бъде в центъра, диаметър 4,5 километра.
Пресичат ли се кръговете?
Да, в две точки. - Аз съм на едната от двете точки.
Излез навън и виж знамената по покривите.
Виждаш ли ги?
Да. - Има ли вятър?
Да. - На изток, нали?
Така мисля. От къде знаеш? - Сега виж картата.
Виж в коя точка кръговете се пресичат на изток.
Вземи пистолет, отиди на покрива и чакай да ти се обадя.
Вземи две гранати и отиди в най-източната част на покрива.
Качи се на покрива. И чакай да ти се обадя.
Ким, не привличай внимание. - Добре.
Тате?
Коя си ти? Тези дрехи не ти принадлежат!
Помощ! Крадец!
Познаваш ли този човек?
А този?
Не.
Този?
Какво искате? - Не разпознаваш никого.
За теб не значат нищо. Но за други...
те бяха синове и внуци.
Бащи и съпрузи.
И ти ги уби. Всички до един.
Сякаш бяха нищо.
А този?
Помниш ли го? Много добре си го спомняш.
Него, не просто уби. Завърза го за стол.
Прикрепи жици към стола.
Пусна тока и го остави докато сърцето му не се пръсне.
Той отвличаше десетки момичета и съсипваше живота им.
Той беше мой син. Марко от Тропоя.
Дойдох, за да те отведа в Тропоя.
Да те изправя пред хората, на които съсипа живота.
Да им дам справедливост. - Искаш да кажеш, отмъщение.
Стига да ни даде покой, наричай го както искаш.
Убих сина ти, защото отвлече дъщеря ми.
Не ми пука какво е направил!
Знам само, че повече няма да го видя.
Няма да чуя гласа му.
И както ти си го държал отговорен за дъщеря ти,
така аз ще държа теб отговорен за него.
Смъртта ти няма да е бърза. Нито приятна.
Но преди да умреш ще видиш това.
Доведете я.
Брайън...
Колко време ще е необходимо, докато кръвта нахлуе в главата й
и няма къде другаде да отиде?
Около 30 минути. - Точно така.
Експерт си в тази насока. Имаш 30 минути да гледаш как умира.
Тя няма нищо общо с това.
Прави каквото искаш с мен. Само пусни нея.
Не ми се прави на герой. Сега ще хванем и дъщеря ти.
Ще я продадем на най-долните отрепки.
Не! Не!
Ще я изнасилват толкова мъже,
че накрая и кучетата няма да искат да я помиришат.
Не ги слушай, Лени.
Ким е в безопасност. Говорих с нея. Невредима е.
Успокой се и дишай бавно.
Нищо няма да ви се случи. Обещавам.
Мурад? - Тихо!
Изпуснахме момичето. - Момичето е изчезнало.
Ще се върна, като я хванем. После се омитаме.
Дръж се, Лени.
Дръж се, Лени! Само се дръж.
Какво прави тоя? Мръдни се от пътя!
Съжалявам!
Върни се! Трябва да платиш!
Лени...
Тук съм, скъпа. Тук съм.
Хайде, обади се!
Моля те. Хайде!
Лени.
Брайън...
Лени... Лени.
Веднага се връщам.
Тук съм. - Хвърли още една граната.
Тате? - Близо си.
Продължавай да се движиш на изток.
Брой до 30 и хвърли другата граната.
Едно, две, три...
18, 19...
26, 27...
28, 29...
30.
Иди да провериш какво става.
Ким. - Да.
Погледни на изток. Търси бял облак пара.
Виждам го.
Тичай натам. Кажи ми като стигнеш.
Слизам долу.
Тате… - Къде си?
При парата. - Пусни пистолета през комина.
Господи! Те са тук! Идват.
Ким, хвърли пистолета и бягай.
Тичай!
Татко! Идват!
Веднага се връщам.
Хвърли го.
На колене!
Не го прави, моля те!
Тате?
Тате! Тате!
Миличка...
Къде е мама? Добре ли е? - В безопасност е.
По-бавно, по-бавно.
Имам клиент.
Ще се върна.
Единият имаше същата татуировка, като онзи в Париж.
Не искат теб, Ким. А мен.
Искам да чакаш тук. Отивам да взема мама.
Чакай 5 минути, ако не се появя...
Отиди в американското посолство.
Кажи им какво стана. Няма време, Ким. Дай ми телефона си.
Чакаш 5 минути, нито миг повече. Каквото и да стане,
изтече ли времето, тръгвай. Разбра ли ме?
Добре.
Не!
Брайън!
Да?
Ти го уби. - Нямах избор. Тръгвай.
Къде е мама? - Добре е. Не е далеч.
Къде е? - Тръгвай!
Не искам да го правя. Къде отиваме? - Карай направо. Отиваме в посолството.
Не знам дали ще се справя. - Можеш ли да стреляш?
Не. - Тогава карай.
Измъкнаха се.
Ранен полицай в Балат. - Разбрано.
По дяволите, полиция! Трябва да спра.
Не, застрелях един от тях. Карай.
Хайде, давай!
Дясно.
Назад, назад!
Давай!
Хайде, Ким.
По дяволите! - Продължавай.
Ляво.
В таксито са!
Продължавай.
По дяволите! - Наведи се! Продължавай.
Хайде, по-бързо. - Не мога.
Можеш! - Не мога!
Хайде, мърдайте!
Татко! - Продължавай.
Мърдайте!
Дясно.
По дяволите!
Не!
Хайде, Ким! Давай!
- Опитвам се!
Хайде, продължавай.
Наляво.
По дяволите!
Татко!
Продължавай. Стой ниско.
По-бързо, Ким. - Не мога.
Давай, по-бързо! - Татко!
Давай!
Ще се справиш!
Настъпи.
Не спирай!
Но войниците... - Ще се отместят.
Наведи се, Ким!
Никой да не стреля! Това е камикадзе.
Добре ли си? - Да.
Стой наведена, Кими.
Здрасти, Брайън.
Сам, в двора на посолството в Истанбул сме.
С разбита кола. Не питай...
Можеш ли да се обадиш да се увериш, че няма да ни гръмнат?
Да, разбира се. - Благодаря ти.
Брайън е загазил в Истанбул.
Мама не се измъкна, нали?
Не.
Господи! Тате... Кажи ми истината. Тя...
Не, не, Ким. Не е това.
Но е при тях.
И ще я използват, докато получат каквото искат...
Мен.
Тук ще си в безопасност, докато се върна.
Кими, всичко ще е наред. - Нищо не е наред.
Ким, слушай.
Трябва да ги намеря и да върна мама обратно.
Трябва да се уверя, че тези хора няма да ни тормозят никога повече.
Какво смяташ да правиш?
Това, което умея най-добре.
Г-жо Милс...
Какво да ви правя?
Нямам нищо против вас. Не вие убихте сина ми.
Съпругът ви го уби.
Сега, ви предаде, като избра
да спаси дъщеря ви, вместо вас.
Изостави ви като куче.
Поне дъщеря ми е още жива.
Г-жо Милс, вие сте добра майка
и много смела жена.
Затова ще ви върна у дома...
парче… по парче.
Млъквай!
Бахри, застреляй проклетото куче.
Иди да видиш какво става.
Да вървим. Отведете я в хамама.
Бързо!
Мирко!
Ти остани тук.
Не!
Не! Брайън! - Мърдай!
Не може да влезете. - Изчезвай!
Лени.
Тук съм, скъпа. Тук съм.
Веднага се връщам, Лени.
Става ли?
Какво чакаш още?
Имаш ли други синове?
Двама. - И ако те убия, ще търсят отмъщение.
Със сигурност. - И ще убия и тях.
Можеш да промениш това.
Иди си вкъщи, живей си живота.
Радвай се на синовете и внуците си.
А другият ми син?
Марко...
Този, който уби.
Просто така да го забравя? - Не.
Ще се наложи да живееш с тази мисъл,
също като родителите на отвлечените момичета.
Или можеш да умреш тук. - Какво искаш да кажеш?
Искам да кажа, че ако ми дадеш думата си,
просто ще хвърля пистолета и ще си отида.
Защо?
Защото ми писна от тези истории.
Лени, тук съм.
Тук съм, миличка.
Хайде.
Всичко е наред.
В безопасност сме.
Брайън... Ким...
Невредима е.
Всички сме в безопасност.
Три седмици по-късно
Така...
Сега завърти...
Това е.
Започвай да изправяш. Не толкова бързо.
Изправи, изправи. Това е.
Спри, спри. Перфектно.
Перфектен резултат.
Чудесно!
Поздравления. - Благодаря ви.
Бях безгрешна.
Повтарям ти го, откакто си се родила.
Честито.
Е, как да го отпразнуваме?
Имам една идея. - Така ли?
Да. Аз ще карам. - Разбира се.
Заповядайте. Три двойни шоколадови.
Благодаря. - За кого е ягодовият?
Съжалявам, поръчах само три. - Поръчката е за четири.
Аз поръчах четвъртият. - За кого?
Джейми, здравей.
Здравейте. - Точно навреме.
Джейми...
Може ли да седне при нас? - Разбира се, миличка.
Разбира се, миличка... - Дръж се прилично.
Радвам се, че се виждаме отново, г-не. - И аз... Сядай.
Здравей.
Взехме ти ягодов. - Я, стига.
Мерси, тате.
Моля те, не го застрелвай. Наистина го харесвам.
превод и субтитри: Prodavam_baba_si