Вижте сега, нещата стоят така:
Ако не нацелиш будалата на масата в първия половин час,
значи будалата си ти.
КОМАРДЖИИ
Тукашните комарджии ще ви кажат:
"Играеш за хляба си. Работа като всяка друга. "
"Важното е да не поемаш голям риск. Карай бавно, но славно. "
Целта е да спечелиш един голям залог на час. Това е.
Давай си парите само при най добра карта и ги пази, ако я нямаш.
Не пилей нищо. Така си платих половината следване по право.
С умереност.
Научих се да припечалвам по малко.
Но накрая научих следното:
"Ако си прекалено предпазлив и я караш умерено, живота ти става умерено тъп. "
Това е игралната зала на Теди Кагебиста.
За 500, нали?
Няма я в Жълтите страници.
Тази вечер не.
Колко?
Дай три стека от тежкарските.
Трийсет хиляди.
Преброй си ги.
Точно са.
Значи ще седнеш в тежкарската зала.
Добре.
- Искаш ли бисквитка? - Не
На външен вид не те впечатлява,
но Кагебиста има връзки на всички нива на Руската мафия.
С него на покер шега не бива.
Но ако търсиш високи залози, тук е мястото.
Всички ме знаят като дребен играч.
Но съм на път да променя това.
Джоуи Книш е нюйоркска легенда.
Изкарва си прехраната с комар от 19-годишен.
Пазиш ги за някого ли?
Да, за теб.
И щеше да е най-умното.
Дано не смяташ да ге вкараш в игра.
Приятелче е, доколкото може да имаш приятел тук.
Но сега не искам да го виждам.
Не си мешай шапките с тия, че ще ти приберат всичко.
- Ти си мислиш. - Има лесни игри.
Да се отбием при аматьорите в Куйинс...
Знам си какво правя.
Ще се прицелиш за голям удар.
Да събереш тлъста сума и да идеш във Вегас.
Познах ли?
- Мога да спечеля играта. - Може би.
Не изключвам, че е възможно.
Но шансовете ти са по-големи в "Честърфийлд"
или в задната стая на оня ресторант на 79-та, дето готвят гулаш.
Ясно, разбирам.
Връщам се на бойното поле.
Въпросната игра е "Тексас без граници".
Минимумът чипове за участие е да са за 25 бона.
Рядко се играе извън казината.
Залозите привличат печени комарджии, а те привличат акулите.
"Тексас без граници" е кадилакът на покера.
На всеки играч се раздават по две скрити карти.
После в средата се откриват 5 карти.
Тях всеки може да използва за да направи най-добра ръка.
Ключът е да прецениш човека, не картата.
Залагам осем стотака.
Цели състояния менят собственика си за едно раздаване.
Дори при силна карта играча може да изгуби ума си
и всички чипове пред себе си.
Затова и на шампионата по покер тъкмо тя се играе.
Дори и професионалистите бягат от нея, не понасят обратите.
Но има и други като Дойл Брансън,
според които само "Тексас без граници" е останала чиста игра.
Както казва Папа Уаленда: "Животът е на опънатото въже. "
"Останалото е само чакане. "
Вдигам с 500.
Отказвам се.
Мъдра стратегия.
Ето я и красотата на тази игра.
Давай.
Имах два високи чифта и исках да го задържа в играта.
Срещу друг бих се спотайвал, за да влезе в капана.
Но Кагебиста е хитър.
Имитирах спасяване с висок залог.
Залагам 2000.
Тогава той ще играе насреща ми и ще прибера печалбата.
НЕ ПИПАЙ
Плащам.
Догадката ми е, че Теди гони флош.
Раздавай без първата.
Ето я печелившата ми карта - 9 купа.
Имах фул.
Отстъпвам ти думата.
Пас съм.
Надявам се да му падне пика и да си направи флоша.
Тогава ще заложи силно и ще го бия с моя фул от деветки и аса.
Залагам...
... 15 хиляди.
Тайм-аут.
Нека си мисли, че се чудя да платя ли.
А всъщност си представям Вегас и казино "Мираж".
Добре, твоите 15 и те вдигам с 33 бона.
Прав си. Нямам пики.
Знаех още преди да обърне картите.
Фул с аса.
Ставай.
Искаш ли да си пийнеш?
Сринат съм до основи, Книш. Изгубих всичко.
Неприкосновения резерв, таксата за следването.
С всеки се случва в даден момент.
Ще се върнеш в играта, преди да усетиш.
Не, аз приключих. Край с покера.
Всички така говорят отначало.
Ще те финансирам за игра, срещу обичайните 50% от печалбата.
Ако изгубиш, аз го поемам.
Само ще ти профукам парите.
Още ли имаш колата за доставки?
Да.
ДЕВЕТ МЕСЕЦА ПО-КЪСНО
Не се чува много за такива, които опитват голям удар и губят.
Ще ви кажа какво става с тях.
Подхващат някоя мизерна работа на нощни смени
и си блъскат главата защо е станало тъй.
Тогава имах една картина в главата.
Седя на масата, а отляво ми е Дойл отдясно пък, Амарило Слим
и играем за световната титла.
Допуснах това видение да засенчи Кагебиста пред мен.
Сега гледам Вегас през крив макарон,
додето карам бричката по маршрута на Книш за комарджии,
забравили основното правило:
"Оставяй си вратичка".
Я ми кажи, от правна гледна точка,
може ли Стайнбренър да премести "Янките"? Има ли това право?
Откъде да знам?
Не сте ли го учили още?
Ще стигнем до Стайнбренър чак в трети курс по право.
Всичко хубаво.
УНИВЕРСИТЕТ ПО ПРАВО
Съдийски покер.
Чувах за него на улицата още преди да уча право.
Група от 10-12 съдии, прокурори и преподаватели.
Всичките имат пари.
В миналото ми на играч чудно би било
някой от тях да ми дължи услуга.
Единственият проблем тук е, че не се допускат външни до играта.
Един комарджия, Криспи Линета, седнал с тях. Но го надушили.
После улицата не можеше да пресече, без да го глобят.
Чак затвориха клуба в който ходеше,
съществуващ от 1907 година.
- О, Майкъл носиш ми нещо ли? - Да.
Сложи го на масата.
Плаща ли ти, задето те разкарва вечер?
Знанието е моята награда, сър.
От мен да го знаеш, не си струва.
Стани жокей по-добре. Височък е момъкът за това.
Я оставете това. Ти си наред, Капи.
Ти залагаш.
Майкъл е водещ адвокат в учебния процес идната седмица.
Защо ще го правиш държавен чиновник?
Един мъдър съвет: иди в частния сектор.
Ми да, що не идеш в Насау?
В покера на частниците нашите залози са мизерни.
Удивително! Сред тези умове няма нито един истински картоиграч.
Плащам.
Вдигнете.
Професора вдига.
Само щях да платя.
Не, силен сте.
Добре, плащам.
Може и да пресека правната си кариера в зародиш,
но не мога да се удържа.
С чифт тройки се пасува.
Пас срещу дуета.
Пас.
- Пасувам. - Каква е границата?
Най-високият залог е 20 долара.
Ето 20.
Видя половината раздаване. Как залагаш?
Дали е разумно, Ейб? Залага твои пари.
Знаем какво държим ние и какво държите вие.
Как пък не, знаеш какво държим ние.
На бас срещу летен стаж в кантората ви, че знам.
Не разигравам на бас такива служби.
Но си пръв в списъка, ако познаеш.
Добре, вие чакахте трета тройка и забравихте че проф.Грийн я изчисти.
Прокурорът държи два слаби чифта.
Съдия Каплан не направи флош от кари.
Г-н Айзън напразно се надява на дамите си.
И, както казах, деканът залага 20 долара.
Майка му стара!
- Явно печелиш. - Какво имаше, Ейб?
Мизерна кента.
Но печеливша.
Младеж, възлагам ти първата задача: Седни до мен.
Бих искал, но не играя карти.
- Хайде, стига бе! - До утре.
Кой раздава?
Момчето ми харесва, Ейб.
Умник е.
Не ми е лесно да напусна тази игра.
Открита покана да изпапкам тия агънца.
Но аз се оттеглих от покера.
Винаги мога да си осигуря игра.
Лесна, трудна, почтена, с шашми, домашна игра.
Мога да обърна бричката на отклонението за Джърси
и до два часа съм в Тадж Махал.
Но съм дал обещание.
Сега съм само студент по право.
Как мина?
Чудесно.
Писна ми от тоя шибан маршрут.
Не бой се. Още няколко семестъра.
- Трябва да тръгвам - Не.
- Закъсняла съм. - Остани тук.
Ще бъда много бърз. Нищо няма да усетиш.
И двамата знаем, че не е вярно.
А и трябва да поспиш.
Тия дълги нощи ме убиват.
Преди не беше така.
Беше друго.
Влизаш в 20 ч. и преди да се усетиш, се е съмнало.
Но май се уредих за лятото.
Как се уреди?
След като те оставих снощи в библиотеката,
впечатлих съдия Мариначи.
Имам шанс за стаж.
Разкажи как стана.
Събрали се бяха на карти...
Не... изслушай ме.
Играеха карти и аз отгатнах кой какво държи.
Вместо да се прибереш, си играл карти със съдия?
Не, аз дори не играех. Те играеха.
Впечатлих го като му отгатнах картите.
Стига да не се изложа на учебния процес, службата е моя.
И що за служба ще е това, Майк?
Експерт по покер с високи залози?
Сама каза да приложа опита от покера в съдебната зала.
Да, казах го, но ти знаеш за какво говорех-да използваш ума си.
Както като изчисляваш шансовете...
и преценяваш хората.
Нямах предвид да хитруваш за летен стаж.
Да хитрувам? Установих професионален контакт.
Боже! Професионален?
И мен ли ще манипулираш сега?
Ти май не схващаш.
Ще бъдеш като бившите звезди на спорта от колежа.
С топло местенце в прокуратурата,
само за да играят в турнира на юристите. Това е истината.
Ако по този начин влезеш там, за тях винаги ще си мошеник.
Мила, та аз дори не играех.
Довиждане.
Може ли да взема джипа утре?
Да. Къде ще ходиш?
Червея го освобождават.
Утре? Чудно!
- Обещах да го взема. - Червея.
Как може да имаш познат с тоя прякор?
Той ми е като брат.
По дяволите, та аз дори не играх!
Запознах се с Червея в подготвителната академия в Джърси.
Бяхме единствените двама без доверителски фонд.
Баща ми беше разсилен там.
Та затова ме и приеха.
Това ли ти е силния финал?
Проклетник!
Нямам избор, като играеш така.
За 4-ти път ми пробутваш курвенската дама пика.
Не, не-е... преди три раздавания беше у Даулинг.
А преди две - у мен, тъй че не пискай.
Обра всички купи при това раздаване, тя ти помогна.
Винаги така става.
Да, прав си.
Няма да ни обереш без реванш. Обра ни всичките цигари.
Знаете как се прави. Няма да ги пуша.
Ще ви ги пазя и ако искате, залагайте двойно.
Мърфи! Какво седиш там?
Разписаха ти освобождението. Хайде, тръгвай.
Освобождаване?
Тоя гадняр изчезва!
Бъди човек. След половин час ще можеш да си купиш цигари.
Какво искаш да кажеш, бе? Че аз си ги спечелих почтено.
Ти дори не пушиш.
Исусе, побърквате ме с вашите детинщини.
Щом искате да мрете от рак, научете картите.
Ей, не е добра идея да добавяш и обиди към щетите.
- Един ден добре ще те подредя. - Няма да е в тоя живот.
Приятно лежане.
Подпиши се тук.
Бащата на Червея поддържаше градината, когато не беше пиян.
В тия случаи я поддържахме ние.
Макар и да не беше единственото нещо което правехме.
Червея всеки ден измисляше по някой нов номер на младите аристократи.
Продаваше им подправки вместо марихуана и разни боклуци.
Така осигуряваше парите ни за обяд.
Благодаря.
Докато минахме на по-сериозни удари и ни спипаха.
Уговорихме най добрите ни 5 баскетболиста да изгубят
един мач срещу Финансовата Академия.
Но единият се огъна и издаде Червея.
Настоятелството му предложи сделка.
"Кажи кой друг е замесен и ще сме снизходителни. "
Червея не каза нито дума и го изключиха.
Аз останах и завърших.
Не са много хората, които така биха защитили приятел.
Знаех, че ще дойдеш. Никога не си ме подвеждал.
Щях да идвам често, ако бе позволил.
Не исках да ме виждаш в тая кочина.
- Радвам се че те виждам. Добре изглеждаш.
- Ти също.
- Тормозиха ли те там? - Не, много леко мина.
Я каква кола!
Замогнал си се. С какво се занимаваш?
- Взех я назаем. - Все едно.
Скачай в нея и ме откарай далеч оттук.
Тук са в сила две икономики - в брой и размяна.
Поддържах едновременно три варианта на игра:
с белите, с черните и с надзирателите.
Номера беше, от белите да спечеля достатъчно...
за да губя от надзирателите, които ми правеха услуги.
А от черните обирах цигари за размяна
за да поддържам стила, с който бях свикнал.
- И всичко това за да опазя кожата. - С партньор ли работеше?
Не. На кого да се доверя там?
- Соло бях. - Какво е това?
- Харесва ли ти? - И какво е?
Хитро, а? Асо в ръкава, какво друго?
Само да видиш какви фокуси съм научил. Някои са невероятни.
Ще ти събера очите.
Усъвършенстваш ли играта?
Не, не играя.
- Нападна те лош късмет ли? - Не, отказах се.
- Занасяш ли ме? - Приключих окончателно.
Майк! Да не си изгубил?
Беше кървава игра в клуба на Кагебиста.
Седнал си с лудия руснак и ти е опразнил джобовете?
Не исках да те огорчавам докато беше вътре.
Исусе! Къде ти беше умът?
Ти си студент, откъде пари?
- Карам таратайката на Книш. - Боже, ще ме съсипеш!
Ще те върнем в играта! Вече съм тук.
Отказах се. Честно ти казвам.
Така ли? Добре.
Знам едно място с лесен покер извън Ню Йорк. Добри пари падат.
Само ще те закарам.
Повярвай, отказах се.
Знам де.
Това е мястото.
Познавам едно момиче, Барбара.
Бива я. Тъкмо щях да я чукам и ме прибраха.
Работи в клуба на тия баровци.
Тя ме вкара в играта им като свой братовчед, искащ да ошлайфа покера.
Обещаващо за начало.
И докрай е така. Само един проблем има.
- Мъчи ме едно чувство. - Чувство от какъв род?
Добре го познаваш.
Когато масата е подредена- вилица, нож, първокласен сос...
Но липсва пържолата.
Именно. Разбра ме. Пет стотака ще ми дадат старт.
Леле Боже, ти с какво живееш?
Живея икономично, казах ти...
- Тук са 220. За начало стигат. - 220 ли?
Разбира се, благодаря ти, но тук са към 11 залагания.
Не мога да вдъхна уважение.
Тогава я зарежи тая игра. Утре ще те уредя.
Не, трябва да играя. Съвсем на минус съм.
Току-що излезе. За какво е това бързане?
Защото освен теб още петима чакаха освобождението ми.
Колко дължиш?
- Към 10 бона. - 10?
Не мога да ги сметна точно с лихвата.
Лесно мога да ги стопя, ако с теб работим заедно.
Чух те още първия път. Чувам те и сега, но не мога.
Просто не мога. Обещал съм.
Ама че съм и аз. Напълно те разбирам.
Прав си.
Просто ще ускоря някои ходове. Благодаря ти.
- Вземи добри ръце. - Дадено.
- Ще се видим ли утре в града? - Разбира се.
Майк, много се радвам че се видяхме.
И аз.
В "Изповед на печелившия покерджия" Джак Кинг казва:
"Малцина играчи помнят големите си печалби. "
"Но всички играчи помнят"
"с абсолютна точност тежките си моменти. "
Явно е истина, защото не помня как натрупах парите.
Ала не спирам да мисля как ги изгубих.
Майк. Аз съм Барбара. Червея каза, че ще закъснееш.
Последвай ме.
Аз няма да сядам. Само ще му правя компания.
Не, така няма да стане.
Ти си новият ми приятел и търсиш редовна игра.
Не съм голям играч.
Глупости! Червея ми каза, че си точно такъв.
Моят дял е 25%.
Ясно.
Ела.
Господа, приятелят ми Майкъл.
Бъдете добри с него. Оставете му пари да ми плати закуската.
- Късмет, мили. - Благодаря ти, любов моя.
Придърпай си един стол.
ОК. Играем "Чикаго".
- Знаеш ли как се играе? - Припомни ми я.
Има открити карти. Високата пика печели половината.
Добре, включвам се.
- Сложи два чипа, Мърф. - Да, пардон.
Влизам.
Залагам 5.
С Червея влизаме в стария си ритъм, добре синхронизиран.
Прилагаме всички училищни хватки,които няма да минат в града.
Сигнали с подреждане на чипове и залози.
Подреждане на печеливши ръце.
Бих спечелил и почтено, но в тая стая няма риск.
Някои биха нарекли номерата на Червея неморални.
Но както казва Бил Джонс Канадата:
"Неморално е да оставиш мухльото с пари. "
Още в първи курс по право те учат:
"Клиентът си носи отговорността. "
Имам фул с дами.
Сигурно те заболя, Бърч?
Червея бе истински маестро.
Прибираше от изхвърлените и нераздадени карти,
променяше подредбата в колодата.
"Overhand runups", "Double Du Ye". Съвършена техника.
Но преценката му куцаше.
Няколко пъти се отказах от добра карта, за да не бие на очи.
Все пак е ненадминат в ролята на губещ.
Флош.
Фул от дами и аса.
Мамка му!
Да ти се не види с твоите дежурни фулове.
Чичо ми Лес казва: " Щом парите свършат, вдигай гълъбите. "
Забавлявайте се по-натам без мен, негодници!
Заповядай пак, Мърф Парите ти вървят тук.
Колко изкарахме?
Леле много бе, чудесно! Тия сладурчета си го заслужаваха.
Твоят дял е 300.
Благодаря, момчета. - Е, и ти беше на ниво.
- Кога ще го направим пак? - Направих само едно изключение.
- Стига де. - След две седмици.
Много ти благодаря.
Длъжен бях да опитам...
Как се сети, че ще се върна?
Лесно. Кой ти е любимият актьор?
Клинт Ийстууд.
Джоузи Уелс-човекът извън закона.
Винаги помага на приятел в нужда.
Бързо пристигнахме. Ще закусим ли?
Трябва да се прибирам, ако вече не е сменила ключалката.
Направи ми една услуга. Отдели 5 минути да ми уредиш нещо.
Може да не е като при Теди, но не е клуб на наивни тузари.
Без номера. Играй редовно.
Няма проблеми.
Не че възразявам срещу хватките ти.
Тук си отварят очите на четири.
- Печени клиенти? - Доста...
И няма само да те мушнат с пръст в гърба.
Разбрах. Ще играя честно.
Как си Майк?
Добре.
Компютъра искаше да те изтрие, но знаех, че ще се върнеш.
Не съм се върнал. Аз само...
- Радвам се да те видя. - И аз теб.
Това е Лес Мърфи.
- Като брат ми е. - Викай ми Червей.
Да не изпълзиш нанякъде?
Защо носи микрофонче?
Свързани са с участъка. Ченгетата си взимат пая.
Какво играят?
- 20-40, със задължително въртене. - Само това върви сега.
Дебелия Греги играе 20-40? Това да не е игра за аматьори?
Играта е доста оживена.
Ще играете ли?
- Не - О, да!
- Оня път беше изключение. - Ще ги схрускаме за един час.
Е, добре, бягай. Поздрави я от мен.
И от мен.
Непременно. Поверявам ти го.
Такъв талант на вятъра! Хванала го е за топките.
Не звучи зле...
- Зависи от хватката. Дай за 2000 на кредит.
- На кредит?
Нали чу Майк, ще ти ги покрие.
Ще ги утроя за половин час, кукло Хайде, дай ги тук.
Сърдечната среща се проточи...
Щях да звънна, но не исках да те будя.
Аз не спях.
Преоблечи се, ще вземем такси.
Ти тръгвай, аз ще вляза под душа.
Ако закъснея, покрий ме.
Няма ли поне да измислиш извинение?
Кажи, че сте се запили и сте повръщали.
Че сте били на стриптийз...
- Все едно, измисли нещо. - Просто развеждах Червея.
Поне това му дължа.
И не си помирисвал карти?
- Мила... - Какво? Зададох ти въпрос.
Не, не съм помирисвал карти.
Добре. Ще те изчакам.
Ключът е в точните пасове между екипа.
Към съдиите сме учтиви, но не сервилни.
- Трябва да сме почтителни. - Пред Джийн Мариначи няма да мине.
Охо, вече сме на "Джийн"?
А, ето го и нашият шеф на екипа... Закъсняващ по шефски...
Извинете ме, нямаше такси.
При встъплението, се придържайте към фактите.
Използвайте цитати от книги, не от помагалото.
- Джо, не съм те виждал отдавна. - Как си, Книш?
Все така.
Простете за прекъсването, бъдещи светила. Трябва да поговорим...
с теб, Джо.
Важно е.
Извинете ме.
Поемам ролята на водещ.
Не е нужно. Прекъсваме за малко.
Почивка за кафе.
Тоя си е мошеник открай време.
В момента ти съсипва реномето в "Честърфийлд".
Предупредих го. Друг видя ли го?
Никой не видя. Аз го чух.
Леко плющене по колодата.
Ако не го познавах, нямаше даже да забележа, че върти номера.
- Добре де, не го ли спря? - Опитах да го вразумя, но...
... се направи на ударен. - Ще го прибера.
Засега няма страшно. Повечето играят от 36 часа и едвам виждат.
Ела да те черпя едно кафе.
Но влязат ли в играта Роман и Морис,
ще плаче за пандиза. - Отивам да го прибера.
Амарило Слим, най-прославения щатен комарджия, казва че винаги
се е придържал към максимата на баща си:
"Овцата можеш да я стрижеш много пъти, "
"но я дереш веднъж ".
Червея така и не си направи труда да научи този урок.
Хей, момчета. Само на английски, без руски.
Какво ти пречи?
Ако искаш да видиш 7-та карта, няма да дърдориш на "спутник".
- Спокойно бе, да ти еба майката. - Тоя си мисли, че сме комбина.
Сигурно си гукате за пироги и снегове, но стига.
Задава се последната скрита карта.
Май ти дойде асото, Роман, но ще платя за него.
Имам двойка валета.
- Аса. - Както си и мислех...
Но аз имам и седмици към валетата.
- Мръсник! Не ми го сервирай на порции. Каза само валета!
Ти се досети за седмиците.
- Стига детинщини, де! - Здравей Морис.
Майк, ще играеш ли? Нужна ни е свежа кръв.
Утре ще ме опандизят за 4 месеца, а изгубих 2 стека.
Е, приятна почивка тогава... Ела да поговорим...
Не, тъкмо ми е тръгнало.
Наистина трябва да поговорим...
- Броил съм ги. - Остави ги, няма страшно.
- Какво има? - Как попадна тук?
Напомпах се с 8 бона и се канех да ги насмета.
Чакай, искам един хот-дог.
От 5 минути си в града и вече си белязан.
Мамка му, оня гадняр Книш ли ме изпорти?
Не го слушай. Не му стиска да направи удар.
Не е работил от 15 години.
- Това не е ли работа? - Да се поти над мизерните игри ли?
Не е за мен.
И аз едва сега разбрах какво е истинска работа.
Няма ли да потърсиш нещо?
Или пак ще фалшифицираш кредитни карти
докато не те вкарат отново в затвора.
Първо, не ги фалшифицирах аз. Бях само дистрибутор.А това е различно.
И второ, нямам намерение да се връщам в затвора.
Не се притеснявай повече за мен, става ли?
Я ме чуй сега...
Искам да мислиш перспективно. Бъди разумен.
Навсякъде в Манхатън водят отчет.
Ако те регистрират като "механик", няма да видиш повече игра
в целия Ню Йорк. Глупаво е да си режеш клона.
Това ти харесвам, че мислиш мащабно.
Похвално, но не е за мен. Да играя честно и ако изгубя,
да се хвана работа ли? Не. Видя ли шаран, изкормвам го.
- Така живея аз. - Разбирам...
Усвоих от теб хватките, но не ги прилагам на ред.
Не ти чета конско, но тия двамата не са зайци.
Роман и Морис са от руската мафия.
Не са от ранга на Кагебиста, но не са и безобидни.
С тия фалшиви ризки "Версаче"? А стига бе!
Още имаш време. Върни се и им дай да спечелят.
Гледай да е правдоподобно. Нареди си кофти карта.
Не мога, трябва да си стъпя на краката.
Тогава иди в покрайнините. Играй със зъболекари.
Иди при играчите на голф.
Това е идея. Ще го направя.
- Но не мога да се оставя на тия. - Трябва.
Добре де, все едно.
Среща в "Стромболи" след половин час.
Не мога, имам семинар.
После съм на работа с камиончето.
- Работливко! Не мога да те видя. - Направи го сръчно.
- Сериозно ти го казвам. - Нямаш проблеми. Нали ме познаваш.
Как беше?
Горе-долу.
Шест хиляди, две хиляди.
Почакай! Тук има още две!
Общо 10 бона. Прибираме си двата. И си готов...
Знаеш ли какво? Я ми ги дай всичките.
Обикновено играчите на кредит прибират само печалбата.
Иначе за Майк тече 5% лихва на седмица.
Добре, ще сме ви длъжници.
- Хей, търсех те навсякъде. - Не исках да бъда намерена.
Петровски те чакаше. Също и колегите ни.
- Е, изпуснах един семинар. - Въпросът не е в семинара.
Знаеш ли защо си тръгнах сутринта?
Намерих пачката в джоба ти.
Не е каквото си мислиш.
За каква ме мислиш, че ме лъжеш в очите?
Едно време не лъжеше...
Изгуби всичко, но поне не ме лъжеше.
Не беше дори истинска игра.
- Но би могъл да изгубиш парите ни за наема.
- Нямаше начин.
Майк, можеш да изгубиш, да. Бях до теб, когато пропиля всичко.
- Втори път няма да го понеса. - Защо още го приемаш като хазарт?
Защо едни и същи 5 души стигат до финала
на шампионата всяка година?
Нима са най-големите късметлии?
Умението е важно.
- А защо ме излъга? - Знаех, че няма да ме разбереш.
Какво да разбера?
Снощи седнах на игралната маса.
Почувствах се жив за пръв път, след като фалирах при Кагебиста.
Почувства се жив за пръв път на игралната маса?
Какво трябва да разбирам то това?
- Чух, че си излязъл. - Грама! Как си, приятелче?
Мислех си за теб.
Може да се наложи да се възползвам от услугите ти до седмица-две...
Имам лоша новина за теб, Червей. Работя самостоятелно вече.
Сериозно?
Да не повярваш!
Много хора ядоса като се ската в затвора.
Точно за тях сега събирам пари.
Питаха ме мога ли да им помогна, знам ли къде си.
- Тогава си помислих... - Без майтап? Ти вече мислиш?
О, Господи! По-кротко де!
Я се разкарайте оттук!
Абе не чувате ли? Марш!
Марш оттука, бе!
Та ето какво измислих.
Вместо да дължиш 15 бона на 5 души, дължиш на мен 25.
Какво?! Откъде измисли тия 25 бона?
Това е положението:
25 бона и лихвата продължава да тече.
Господи! Какво правиш? Та ти ми беше партньор.
Бях ти лакей.
Но научих някои неща.
Консолидирах пресроченият ти дълг.
С какви пари? Да не си духал на педалите в Гринич Вилидж?
Още се правиш на умник!
Партньор съм с твой стар приятел. Теди Кагебиста ме финансира.
Глупости!
Теди си има бандити. Защо си му ти?
Защото щом чу името ти, идеята го въодушеви.
Значи ти си ме изкупил, Грама?
Да и то много изгодно. По 30 цента за всеки долар.
Нямат ти вяра в деловите среди.
И вече си банкер? Много шик.
Не чак толкова.
Сещаш се какви са ми методите да събирам дългове.
Добре, само спокойно. Ще посъбера нещо и ще намина към теб.
Очаквах го.
- Затова ще прибера каквото имаш сега.
- Добре, влачи...
Харчи ги със здраве!
Може ли да седна при вас?
Заповядай, седни.
Много ефектен номер показа оная вечер.
- Прекрасен. - Благодаря.
Мариначи и прокурорът бяха готови да теглят карти за теб.
Виж, номерът с изчезването от семинара беше нещо друго.
Дължа ви обяснение.
Не на мен. Сигурно си имал основателна причина да си тръгнеш.
Но трябва повече да се готвиш.
И да изгладиш нещата с другите.
Благодаря.
Остани за едно питие.
Джейми! Още една чаша.
- Вие какво пиете? - Джин... Винаги джин.
Знам, че фокусникът не разкрива тайните си, но...
Не съм фокусник.
Добре де, ако това не беше фокус...
откъде знаеше какво държат всички?
Това е комбинация от елементи.
Наблюдавах, като се раздаваха картите.
Това ми е стар навик- като дишането.
Наблюдаваш картите?
Най-вече как играчите реагират на тях.
Така разбрах, че прокурорът направи 2-та чифта,
а съдия Каплан изпусна флоша.
Наблюдавах промяната в поведението на всеки когато взимаше своята карта.
- Лицата им казваха всичко. - Наблюдаваш човека.
Не подозирах, че преценката е тъй сложна.
Ами нещата са горе-долу така: Всеки се стреми да е максимално прецизен
в стратегията си към победата.
При единични карти оставяте от вале нагоре,
при чифтове - над деветки, флош - при трите най-високи карти.
Ако картите ви стават за да платите, вдигайте.
Сдържано, но агресивно. Така е най-стилно...
Приемете го като война.
От сега нататък, официално ти забранявам да играеш покер с нас.
Съгласен съм, нормално е... Седне ли човек като мен на такава игра,
картите нямат значение. Мога и на сляпо да играя.
- Да ти разкажа ли една история? - Да, моля.
От поколения мъжете в рода ми са били равини.
В Израел, преди това в Европа.
Това щеше да е и моето призвание.
Бях дете-чудо. Гордост на фамилията.
Казваха, че разбирам учението като 40 годишен,
а бях на 12 години.
Но на 13 години вече знаех,
че никога няма да бъда равин.
Защо?
В учението, което усвоих,
никога не видях Бог.
Не сте могли да се самозалъгвате...
Мъчих се с всички сили.
Хората разчитаха на мен.
Професията ви е престижна.
Не и за семейството ми.
Родителите ми бяха напълно съкрушени от решението ми.
Баща ми ме прати в Ню Йорк...
... да живея при далечни братовчеди.
Накрая открих мястото си, своето жизнено дело.
И какво стана?
Потопих се напълно, учех всички тънкости на правото.
Дълбоко в себе си чувствах, че за това съм роден.
Родителите ви примириха ли се?
Не. Все се надявах, че ще успея
някак да ги убедя...
... но те бяха неутешими.
Баща ми не ми проговори повече.
Ако се върнете назад,
бихте ли направили същия избор?
Какъв избор?
Последната ми поука от религиозното учение беше тази:
не можем да избягаме от това, което сме.
Нашата съдба ни избира.
- Къде се губиш? Премръзнах. - Какво се е случило?
Блъснах се във вратата. Няма страшно.
- Какво стана?
Тя си кръстоса краката твърде бързо Както и да е, не е твоя работа...
Ще се качиш ли?
Не. Висях тука само да ти кажа здрасти.
Вкъщи е доста натегнато.
- Раздавай го по-кротко. - Кое да раздавам?
Добре, няма значение...
Като станеш виден адвокат, намери си сграда с асансьор.
Какво? Да не са те обрали?
Не съвсем.
Я чакай. Тя да не те е зарязала?
О, Господи!
Майк, тая е духнала с чаршафите ти.
Казах и, че ще е добра на карти. Умее да изхвърля лошата ръка.
Забрави я.
Явно е била голяма сухар.
Не, добра си беше... Знаех си, по дяволите!
Мда-а, подтискаща история. На никоя да нямаш вяра.
Оставил си се на това момиче да те опитоми.
Обърна гръб на живота и влезе в пътя заради нея.
И в мига, като реши да разпуснеш малко, тя те заряза.
Вярна си е поговорката:
"В покера на живота жените обират пая".
Това е истината...
Какво дрънкаш?
Каква е тая поговорка?
Не знам.
Все трябва да има такава.
Знаеш ли какво ме развеселява, като ми е гадно?
Какво?
Фул от аса с попове.
- Сериозно? - Да.
Да обирам тлъсти суми от застреляни туристи.
Да трупам камари от чипове, цели купи.
Да играя цяла нощ "Тексас без граници"
в казино "Тадж Махал", където пясъкът става злато.
Майната му! Да вървим!
- Само ме дразниш. - Отиваме да играем карти.
Казино "Мираж" във Вегас е център на вселената на покера.
Дойл Брансън, Джони Чан, Фил Хелмут...
го смятат за свой офис.
Често се появява милионер решил да бие световния шампион.
Но си отива само с пикантна история.
Тук милионерите са рядкост, но пак има пари за прибиране.
През уикенда не можеш да заформиш
игра в града - всички комарджии са при туристите тук.
Топли ми място. Ще дойда после.
Ще ида задоволя нагона си.
Добре. Няма проблеми.
Чудех се вече дали в пандиза не си отвикнал да вършиш тая работа.
Ще ти се...
Красота! "Честърфийлд" се е преместил тук.
Къде да ви видя най сетне- в Атлантик Сити.
За човек, който не играе, доста се навърташ в игралните зали.
Това исках да видя. Майк Макдърмът където му е мястото.
Седи с хайманите и чат-пат прибира пари.
Чат-пат? Колкото бившата ми
съпруга кръшкаше чат-пат. - Забрави я, Фейс.
Тази вечер се бях наточил за добри пари,
но в чест на завръщането на Майк на ринга,
ще поседя малко с вас. - Не прави жертви за нас.
Ще идем да попълним местата.
- Залагам. - Вдигам.
Ако искахме да се обираме, да си бяхме седели вкъщи.
Тези двамата нямат идея на какво ще се насадят.
Забавляват се тук и си казват: "Дай да се пробваме на покер. "
Или: "Откак се помня играят покер у дома,
кое ли ще му е различното тука? "
Всичкият късмет на света няма да им помогне тук обаче.
Не е лъжица за тяхната уста.
Не играем комбина, но и не сме един срещу друг.
И в природата е така.
Пираните не се ядат взаимно.
Поведението им казва всичко.
Тикове, нервни пръсти,
ръка на устата, маниера на пушене,
дребни несъзнателни жестове, разкриващи картите им.
Улавяме всичко. Ако шаранът се ежи, блъфира.
Ако се спотайва, има карти.
Това е азбучна истина.
Как сте, труженици?
Радвам се, че си на свобода.
Номерът е сменен, разбира се. Не ти трябва новият.
Ще ти звънна у вас.
Пускат ли такива като теб в игрална зала?
Загош, като си намериш работа, можеш да ми станеш надзорник.
Да започваме, а?
Не може да вземате чипове от друг играч на масата.
Тук сме все приятели.
- Щом никой не възразява... - Няма проблеми.
Господине, трябва да ги купите от мен.
Майната му на това ефтинджийско място.
Да идем да хапнем нещо.
Искам да говоря с теб.
Я виж кой решил да черпи.
Да не ти прилошее от преяждане, Майк.
Продължавай да печелиш за наема. Вършиш благородно дело.
Е, юнако...
... защо ми посягаше към чиповете?
- Защото съм гол като пушка. - Пак?
Колко ти взе проститутката?
Майк, моля те.
"Терапевт по релаксация".
Не отидоха за нея.
Я почакай. У Роман и Морис?
Не биваше да им даваш всичко. Да си беше оставил малко за теб.
И там не отидоха.
Налетях на Грама тая вечер.
Прибра ми всичко.
Занасяш ли се? За кого работи?
Станал е кажи-речи самостоятелен.
Изкупил ми е дълговете.
Тоя двуличен мръсник? Шегуваш се!
Колко му дължиш?
Според сбърканата математика на тая горила към 15.
15?
Докато съм бил в затвора текла лихва.
Защо не ми каза?
Щях да го платя. Имах и парите.
Да седя в затвора, а ти да ми плащаш дълга?
Аз да не съм някой паразит? Ще си помогнем взаимно както винаги.
Затова трябва да влезем в по-голяма игра.
- Чуваш ли? - Добре, ще ти помогна.
Знаеш, че винаги съм насреща.
Не му се впрягай на този. Ще измислим нещо.
Колко го чакаме, Ейб?
Още 5 минути и после ще изберем друг водещ.
Ето го, идва...
Г-н Макдермът, можем ли да започваме вече?
Простете, че закъснях.
По делото Слейтър срещу Нюйоркските ВУЗ-ове.
Фактите са изложени, документацията прочетена.
Водещият адвокат на ищеца, г-н Макдермът.
Започвайте с устните си аргументи.
Стига да ви е удобно.
Да и отново простете за закъснението.
Смятам, че...
очевидният прецедент в случая е Тексас срещу Джонсън.
Тексас срещу Джонсън?
Г-н Макдермът, това е дело на Върховния съд,
което няма отношение към случая.
Предупредихме всяка група да игнорира този аспект на въпроса
и да се съсредоточи върху неофициалната сегрегация.
Г-н Макдермът бе неоткриваем. Ще го заместя като водещ,
ако нямате нищо против.
Ако някой има да каже нещо смислено, много ще ни зарадва.
Това е очевиден случай на разделение по области,
което води до разделение по расов признак.
Получава се така, че 99% то студентите са бели.
Това беше впечатляващо.
Обикновено за встъпление е нужно да знаеш случая.
Какво мога да кажа?
Стана добре за мен. Май успях да впечатля Мариначи.
Няма ли да поговорим?
Доста бързо ме напусна.
- Казваш го, сякаш аз го реших. - Не го реших аз.
Прибрах се и те нямаше. Просто така ме оставяш?
Научих го от тебе, Майк.
Ти ме запозна с правило номер 1:
"Хвърли картите в мига, щом
разбереш, че не са печеливши".
Говорим за нас, а не за загуба на покер.
Много добре знам за какво говорим.
Значи това беше краят?
Да.
Бих ти пожелала късмет,
но знам че в твоята игра не опира до късмет.
Ерик Зайдел не може да спечели с тая карта, но още не го знае.
Чан се опитва да го задържи,
като му губи времето.
Вижте изражението на шампиона! А сега-петата карта!
Шестица каро, не помага!
Джони Чан има кента до дама.
Дали Ерик Зайдел ще налапа стръвта?
Да, той залага всичко и Чан ще го срази.
Джони Чан, маестрото.
Да, той залага всичко и Чан ще го срази.
Майк, Петра е. Може ли да се кача?
Да, отварям ти вратата.
Това е най-важното в играта "Тексас без граници"...
Как си?
Отдавна не бях виждала апартамента.
Същият си е.
Искаш ли скоч?
Не, нищо не искам.
Шампионатът от 88-ма?
Джони Чан.
Получава кента "серви" и има дисциплината да изчака.
Знае, че Зайдел ще блъфира.
Проклетникът Джони Чан.
Виж го как се владее.
Познава си човека за да го доведе докрай,
иначе рискува да не спечели нищо с тая силна карта.
Горкият Зайдел. Не може да го проумее.
Познавам това чувство.
Сякаш локомотив ти е минал през стомаха и си изкормен.
Не си дошла да говорим обаче за това.
Какво има?
Утре става седмица.
Седмица от какво?
Тече лихвата на двата бона които дължиш на "Честърфийлд".
- А... Червея... - Той е странен. Спечели 8.000.
Защо остави дълг от 2 хиляди?
Значи е спечелили 8 от Роман и Морис?
Да. Дойде след като ти си тръгна,
седна за 20 минути после осребри цялата сума.
Морис не се е мяркал. Играе отсреща.
Но Червея е редовен посетител.
Взе на кредит от твое име към 7 бона.
Направи ми услуга, пиши ги на него.
Отрежи го. Имам хиляда.
Едва започвам, тъй че...
Благодаря, че не ми създаваш затруднения.
- Жалко,че се връщам по тоя повод. - Не се притеснявай.
Не, радвам се, че съм тук.
Приятно ми е да те видя, Майк.
Мога да остана...
Виж... Ще се видим в клуба. Ще намина тоя уикенд.
Знам, че си тук.
Майк... ?
Взех те за разсилния.
Добре, че Грама не те познава като мен.
Да играем на "Конче". 50 на буква.
И като спечеля, ще ми платиш с моите пари?
По-полека, не я мятай тъй силно.
Работи над точността.
Ще спреш ли да се лигавиш поне за пет минути от живота си?
Ау-у какво става, бе? Баща си ли виждам пред себе си?
Би трябвало да те пребия както правеше той.
Помниш ли как открихме това място?
Помня, криеше се от Томи Манзи.
Знаеше, че пипне ли те, ще те смели.
- Че какво толкова бях направил? - Спа с майка му.
Лелята си я биваше, признай.
Цяла година се кри от него.
Докато той не ядоса някого и на главата му падна кофа за смет.
Бяхме луди глави. Ти също. - Нищо не се е променило от тогава.
Продължаваш да се криеш от проблемите.
Обичам да се крия. Това е част от удоволствието.
Но мразя да съм соло. Някога имах партньор.
Ако ни хванеха тогава, най-лошото което можеше да ни се случи
бе да изядем боя или да ни изключат.
Но сега си готвиш нещо по-лошо. Май че го искаш.
Я стига си се тревожил за мен.
Кофата не падна на моята глава.
Ще се дръпнеш и ще падне на моята.
Довиждане.
Хайде, стига, Майк.
Съжалявам за парите. Трябваше да ти кажа.
Какво искаш да ти кажа? Много ми е неудобно.
Излязох и бях във вакуум, трябваше ми начална скорост.
Така ли? И?
Няма да те лъжа. Имах някои загуби.
Загуби? Колко пари имаш?
900.
Не ми върви карта.
Мислех че ти помагам за дълга а се оказва, че и аз дължа вече 7 бона.
Беше ми тръгнало страхотно.
Кръжах наоколо, опитах "Блек Джак" в клуб "Подкова".
- Ама там са отбор мошеници! - Знам. Много глупаво постъпих!
Вървеше ми и мислех, че ги неутрализирам.
- Наистина ме притесни. 7 бона са това!
- Знам.
Край повече с дълговете на мой гръб!
- Добре... разбирам те... - И уреди нещата с Грама.
Не си го и помисляй!
- Няма да говоря с тоя Юда! - Мислиш ли, че има друг начин?
Знам всички мотиви да не бъда тук.
Но понякога мотивите са без значение.
Никой никога не се е застъпвал за Червея.
Цял живот е ритан, като се започне от баща му.
Вярно, не е същият човек, откакто влезе в затвора,
но не ми е лесно да го изоставя.
Той има само мен.
Кой е по дяволите?
Здравейте, момчета.
На ченгета приличате.
Не сме ченгета.
- Искате да спите с мен ли? - Не, искаме да се видим с Грама.
Имам лошо предчувствие.
Няма страшно.
Само ме остави аз да говоря.
Здравей, Грама. Отдавна не сме се виждали.
Червей, радвам се, че дойде. Разумно постъпваш.
Тоя си го взел с тебе да ти помогне да донесеш парите ли?
Днес няма пари.
Няма ли? А трябва да има.
Изчезвай оттук!
Не се шегува, нищо нямам.
Дължиш ми 25. Искам ги до 5 дни.
5 бона след седмица и оставяш лихвата да тече...
Тихо!
Трябва да ги ловиш на местопрестъплението.
Изчезвай си в дупката, кучко!
Проклето куче! Съсипват мебелите, сякаш са господари тук.
- Та... докъде бяхме стигнали? - 5 бона...
след седмица...
Хайде де, Грама и ние като теб искаме това да се уреди.
Но за 3 дни е невъзможно.
Погледни на въпроса като бизнесмен.
Сега излиза от затвора. Позволи му разсрочено плащане.
Не, не. Това не е банка. Не преговаряме. Аз казвам как да е.
Тогава те моля.
Милосърдие ли търсиш, Лестър?
Нужно ми е колкото патката ти в задника ми.
- Млъкни! - Късно е за него да млъкне.
Чакай, можеш да разчиташ и на него!
Щом е така, и аз ще поръчителствам за него.
Добре! 15 бона след 5 дни или започвам да чупя разни неща.
Измитайте се оттук!
Боклуци такива!
Какво правиш?
Няма да му падаме на колене!
Помолих те да си затвориш устата за 5 секунди!
- Съжалявам... - По дяволите!
Вече наистина съм обречен, край!
Не, мога да изкарам 15 бона за 5 дни. Правил съм го.
При оптимални условия и с налични пари може би...
- Колко имаш у теб? - Към 350.
Значи общо 1200. Стават за лото.
Издири къде се играе. Аз ще сядам, не ти.
Ако двамата сме комбина, имаме повече шансове.
Не, ще го направя по честния начин.
- Сериозно. - Къде искаш да започнеш?
В "Честърфийлд" играят 30-60.
В "Удсайд" започват в 4 сутринта. При гърците...
В Джърси играят синдикалисти. Имам човек да ни вкара.
В магазина за цигари в Бруклин... Също имам познати...
- С голф-клуба стават 6! - Там падат добри пари.
- Наистина ли си навит? - Навит съм.
Залогът ми е таванът!
Таванът? Я да те погледна.
Нямаш ги този път. Вдигам.
- Не знам. - Асото залага 50.
Харесвам "Робусто".
Имат дъх на бадеми.
Тия са камерунски. Много приятни и меки.
Какво имаш?
Така нареченото "колело".
Скромно, но мощно, с горчив привкус за противника.
Плащам.
Тройка аса.
Аз имам само чифт.
Валета.
Прилича ли ти на човек, дето ще го биеш с валета?
Валетата са чудовища, сравнени с твоите огризки!
Майната ти!
На мен ли? На теб майната ти!
Е, пари се печелят.
Залагам.
За да стане по-интересно, залагам 500.
Вдигаш ме с 300 ли, малкият?
Плащам ти 300.
Колко са тук, Уайц? - Към 1500.
Ето 1000.
- Ето и 500. Залагам пода, хлапе. - Сигурен ли си, Голди?
Да беше оставил пари за уроците по езда на дъщеря си.
Там откъдето дойдоха тези, има още.
- Отказвам се. Печелиш. - Нямах нищо! Блъфирах.
- Страхотен актьор си! - Ставай да си ходим.
Добре момчета...
До скоро...
Винаги съм на разположение.
Смени фалшивите си бижута с истински, простак!
Не мога да повярвам!
- Защо го направи? - Нямах добра карта.
Така ли?
Откога ти трябва добра карта за такъв лумпен?
И ученик щеше да го...
Изчаквах го. Щях да го притисна.
Обаче нямаме време!
Тоя беше дроб. Няколко силни хода и грохваше.
Ходът беше да се откажа. Не губиш това, което не залагаш.
О, Боже! Я се стегни! Трябваше ни тази печалба!
Колко имаме?
Към седем хиляди.
С парите, които заряза там щяха да са 10.
След 64-часов сеанс човек има нужда от сън.
- Няма време за сън. - Знам какво ти е нужно.
Ще те заведа на подходящото място.
Имам чувството, че ще ме очистят, както си седя така.
Имаме 7 300, Майк.
Трябва да ги удвоим за 2 дни.
Близко сме вече... Ако не ни достигнат малко...
Ако не ни достигнат малко,
Грама ще ни застреля и ще ни зарови в някоя дупка.
Знам едно ранчо в Бигамтън където ще има игра...
Някъде към 16-17 души са,
две пълни маси...
Общински чиновници. Играят в деня на заплата. Големи пари падат.
Сигурен ли си? Бигамтъм е на 5 часа път.
В тая стая трябва да има поне 15-20 бона.
Половината да вземем- урежда ме се.
Добре, води ме там.
Общински чиновници, а?
Ами да, нещо от тоя род, градски служители са.
Щатски служители са, идиот такъв!
Това е пълна глупост.
Виж сега, вече сме тук, нали?
Да имаш някаква по-добра идея?
Как изобщо да вляза там?
Лесно е. В затвора постоянно губех пари от надзирателите.
На един то тях, Питър Фрай, подарих 10 бона за 18 месеца.
Предложи, ако ми се играе, да търся племенника му.
Влизаш вътре и питаш за Шон Фрай.
Ще ги обереш за нула време. Пълни мухльовци са.
Добре.
Дай ми 8 часа. Върни се към 7, не към... 7: 30 часа.
И какво да правя 8 часа? Нека и аз да вляза.
Дума да не става.
Ще играя честно с другите.
Ще играеш честно? Тогава ти влез, а аз ще дойда след 8 часа.
Добре де, ще си намеря някоя зала за боулинг.
Извинете.
Мога ли да ви услужа?
Търся Шон Фрай.
В сепарето насреща е. С каскета... Благодаря.
Шон Фрай? - Да, аз съм.
Чичо ви Пит ми каза да се отбия, ако имам път насам.
Да не си от подопечните му?
Не... не съм лежал в затвора.
А... ходили сте заедно на лов?
Да. Прибра ми хилядарка в ловната хижа.
И тук с толкова се влиза. Играем с миза 20-40, открити карти.
Вземи си един стол и се присъединявай...
- Как сте? Аз съм Майк. - Витър, приятно ми е.
- Озбърн - Това е Уитли.
Включвам се.
Само аз и ти сме, Майк.
Още 40.
Нека са 40.
Флош.
Правилото гласи:
Колкото е по-свестен човекът, толкова по-слаб играч е.
А тия момчета, макар и ченгета, бяха душички.
Движа се по график. Вече имам печалба 4. 200.
Нямам търпение да дойде сутринта.
Срещнах това момче на боулинга. Обичал покера.
- Дошъл си където трябва. - Имате ли свободно място?
Как го играете?
- 20-40 с открити карти. - Включете ме.
Асото прави пръв залог.
Обичам тая карта.
Залагам 20.
Познавам това изражение. Отказвам се.
И аз се отказвам.
Готови ли са всички?
Четвърта карта.
Големи залози, голямо чудо.
Имам флош.
Кой иска да продължи? Аз-да.
Участвам.
Готвя се за среднощен удар.
Смятам да обърна нещата. Само ви предупреждавам.
Асото прави първия залог.
Асото пасува.
На асо? Добре, и аз съм пас.
Допълнителна карта.
- Стой! - Полека! Какво правиш?
- Дай ми колодата! - Спокойно, не се вълнувай.
- Тия са банда. - Какви сме?
Какво става тук, Стю?
Това копеле раздава отдолу.
Видях стърчаща карта, сержант!
Какво говориш?
Че раздаваш от долните карти.
О Боже! Не така бе, момчета!
Какво му даде?
- На мен? - Седмица купа.
Професионалисти ли сте?
Аз печелех, преди той да се появи.
Нека картите говорят. Ако седмицата не ти е помогнала...
ще те изслушаме. Ози, обърни картите.
Мизерна тройка!
Ти мълчи!
И още нещо.
Ей, по-кротко, бе!
Няма ли първо да ни прочетат правата?
Изчезвайте оттук, боклуци такива.
Добре ли си?
Трябваше да изиграеш поповете.
Ти си отчайващ.
Знам. Съжалявам.
Взеха ми и последният цент.
Май имам в обувката 300.
Леле, ако се видиш!
Не мога да повярвам, че оставих стърчаща карта.
Не ми се е случвало, кълна се! - Къде е колата?
- Май са ми спукали ребро. - Къде ти беше умът?
Исках да помогна.
Бях ги спипал.
Съжалявам, че ни пребиха. Пробвах и не стана. Случва се.
На теб постоянно ти се случва.
А на теб не? Така ли? Кой си изгуби състоянието в една ръка?
Това беше друго!
Обясни ми разликата.
Мислиш се за много специален, а?
Твоите ходове са все мъдри и благородни, а за съм идиотът!
Сякаш само ти в света имаш амбиция.
И каква е твоята амбиция?
Не мисля по този начин.
- Ти не мислиш! - Не, не мисля като теб!
Въобразяваш си, че ще победиш в играта почтено? Аз не!
- Винаги търся предимство. - И къде е то сега?
Дължим 15 000 след ден а нямаме пукната пара!
Лесно е, ще се оправим.
Да изчезнем от града за малко. Докато всичко отшуми.
Да поемем по магистралата докато не намерим пари...
Няма да живея така. Виж сe с Грама.
- Говори с него да ми уреди игра. - Няма да се получи.
Тук нямаме работа с Грама.
Ти каза, че Грама работи самостоятелно.
Кагебистът го е финансирал.
Ти направо ни загроби!
И то дълбоко.
Разбра ли ме сега? Време е да настъпим по магистралата.
С мен ли си или не?
Този път не.
Дай ми ключовете.
- Наистина ли се връщаш? - Да.
Ще се видим, когато се видим.
Поне се върна към покера. Един ден ще си ми благодарен.
Да се откажеш или да продължиш?
Да платиш или да вдигнеш?
Това са решенията, които взимаш на масата.
Понякога имаш само един вариант и един начин на отиграване.
Друг път, като държиш малък чифт и две високи карти,
шансовете са еднакви в двете посоки.
Тогава всичко е въпрос на интуиция,
на онова малко дяволче което се таи в теб.
Олеле, какъв си.
Да, такъв съм.
- Влизай. - Не.
Къде е приятелят ти?
Няма го. Замина.
Значи ти ми носиш парите?
Не, не ми достигат малко.
- Колко малко? - Всичките.
Сигурно имаш някоя история за оправдание.
Както виждаш, не мога да ти платя.
Виждам, че здраво са те напердашили.
Не биваше да гарантираш за тая отрепка.
Може би не биваше...
- Не ми оставяш изход. - Защо?
Не мога да съм сигурен, че не хитрувате.
Не аз съм този, който работи с партньор.
Ако искаш да го отнесеш до Кагебиста, върви.
Иначе имаш един ден и тоя бой ще ти се види като шведски масаж.
What does happen he/she?
Приличаш на Дуейн Бобик след един рунд с Нортън.
Какво ти се случи?
Червея.
Кога ще ме послушаш?
Ето, сега те слушам.
Колко ти трябват? 500? Хиляда?
Трябват ми 15 000.
Петнайсет?
На мен ми трябва минет от Кристи Търлингтън.
А стига, бе! 15 000?!
С колко можеш да ми помогнеш? 500 не стигат и за начало.
Дявол да те вземе, ако 500 не те оправят как ще те оправят 2000?
В каква каша си се забъркал?
В най-опасната с най-опасният човек.
Кагебиста.
Ела насам.
Не ти ли казах да стоиш настрани от него?
Много неща ми каза.
Но ти не слушаш. Казах да играеш според средствата,
ти заложи състояние.
Казах да се пестелив, ти правиш нови дългове.
Учех те как се гради кариера от покера,
като се позовавах на собствения си опит.
Точно сега не ми натяквай, че съм сбъркал.
Знам, че сбърках.
От теб ми трябват пари.
- Колкото можеш да ми дадеш. - Точно там е работата.
Този път няма пари.
Какво ще откупиш с 2 бона? Ще отложиш с един ден?
- Дам ли ти ги, хвърлям ги на вятъра.
- Е, чудесно!
Сам си го причини. Заложи всичко за една химера - Вегас.
Рискувах.
На теб играта ти е ясна, но нямаш кураж за нея.
Кураж?
Зелен глупако! Аз не играя за да се забавлявам.
Аз плащам наем, издръжка на жена и деца.
Играя за пари.
Децата ми ядат.
И имам достатъчно кураж да не преследвам химери
за световната титла по покер.
Ако искаш, мога да се обадя на хора да ти отложат срока.
Мога да ти предложа подслон, колата...
Колкото до пари, длъжен съм да ти откажа.
Добре, разбирам.
- Чакай... - Още нещо ли има да ми кажеш?
Вярно е, заложих всичко. И знаеш ли какво?
Това не бе поражението на живота ми.
Не беше лоша карта, не беше липса на късмет, просто бях надигран.
Но съм достатъчно добър да седна на тази маса отново.
- Това не е химера. - Не се съмнявам в таланта ти.
Това на никого не съм го казвал.
Преди 8-9 месеца бях в "Тадж Махал"...
Късно вечерта там пристигна и Джони Чан.
Седна на масата с миза 300-600.
Цялото движение замря. Всички очи бяха приковани в него.
Никой не играеше, защото всички играчи наблюдаваха Чан.
Някои заложиха, за да кажат, че са играли с шампиона.
И познай какво направих аз? Седнах при него.
За тая игра ти трябват 50-60 бона. - Аз имах 6. Но трябваше да знам.
Какво стана?
Поиграх един час и си тръгнах. Спечелих...
С аса или попове "серви"?
С разнородни карти.
Нямах нищо.
Но той вдигна и аз реших, че парите са без значение.
Трябваше да го надиграя. И то в това раздаване.
- Реших и аз да вдигна. - Вдигнал си?
И му вдигна залога?
А той пък вдигна моя. Опита се да ме сплаши, сякаш бях турист.
Поколебах се около секунда и вдигнах наново.
Той посегна към чиповете си, погледна ме,
погледна си картите и после пак мен...
Накрая се отказа и аз спечелих.
- Имаше ли ги? - Минах му с неговия лаф:
"Съжалявам, Джон, не помня".
Станах и отидох при касиера.
Бях играл със световният шампион по покер.
И бях спечелил.
Блъфирал си самия Чан, кучи сине!
И затова направи оная атака при Кагебиста?
Точно така.
Пак бих го направил, ако можех.
Стискам ти палци.
Ще се видим пак, Книш.
Това временно ли е? Ще се върнеш ли другия семестър?
И двамата знаем, че не съм за адвокат.
Дано моя разказ не те е обезсърчил.
Не, той ме вдъхнови.
И без това бях на път да се откажа.
Но сега си тук.
- Така е. - Неприятности ли имаш?
Да.
Не с полицията.
Длъжник съм.
Комарджийски дълг?
Да. Но не мой.
Гарантирах за неподходящ човек.
И сега дългът падна на мен.
Разбирам.
Какво е нужно за да се освободиш от това?
Трябват ми 15 000 тази вечер.
Знаеш, че не съм богат човек.
Знам. За мен е агония да ги искам от вас.
Но нямам друг избор.
Ако можете да ми помогнете някак...
Съчувствам ти и искам да помогна, но 15 000...
Ако трябва да е тази вечер...
мога да ти дам най-много 10.
Ще го направите ли?
Когато майка ми позволи да напусна религиозното училище,
това я съсипа...
Но тя знаеше, че имам свой път.
Да направиш такова дело за друг се нарича "мицва" на еврейски.
Мой дълг е, да го направя за някой друг.
Така че вземи тези пари...
и се измъкни от тази беда. Чуваш ли?
Знам, че можеш.
Обещавам да ви ги върна.
Успех.
Често съм виждал аутсайдери по масите-
с недостатъчно чипове, с изгубени шансове,
седящи и зомбирани от играта в която няма да спечелят,
които чакат последната карта от колодата да им помогне.
Питал съм се как са допуснали да изпаднат дотам
и как очакват нещата да се обърнат в тяхна полза.
Самото влизане тук ми е неприятно.
Тухлените стени, мрачните хора по масите, миризмата на мухъл
ме потискат до крайност.
Но какъв избор имам?
Носиш ли ми парите?
Дължа ти тези пари утре.
Тъй че все още са мои.
Да... за следващите осем часа са твои.
Но ако тогава ги нямаш,
ти ще си мой.
Имам 10 000.
Искам да играя.
- Сигурен ли си? - Чу ме.
Тогава ще играем един на един.
Започваме с по два стека.
Блинд с миза 25 и първи залог 50.
И няма да спираме, преди някой от нас да прибере всичко.
Да започваме.
Вдигам.
С хиляда.
Много агресивно.
Направо си като нов човек.
И не се оставяш да те стряскат.
Но и аз ще те вдигна...
... с пет... хиляди.
Дойл Брансън е казал: "Ключът към покера без таван
е да внушиш на противника да заложи всичко. "
Теди го направи.
Само ако има аса, бие поповете ми.
Платя ли, давам му шанс да спечели.
Мога да се откажа, ако му вярвам или...
Вдигам. Залагам всичко.
Печелиш.
В игра един на един,
бройката чипове е важна колкото картите.
Спечелих още на първото раздаване, половината му пари.
Сега ми оставя да го натискам
докато той загуби и другата половина.
Залагам хиляда.
Плащам.
Пас.
Колко имаш там? 2 500 ли?
Залагам за всичките ти.
Два чифта - горният от валета.
Важат.
Добра карта.
Забърса това вале в движение.
- Излезе ти късметът. - Да, беше късмет.
Е, това е.
Като младеж, който се отбива за бърз секс.
Чувствам се тъй незадоволен.
Съжалявам.
А ти си горд и доволен.
Достатъчно силен да превземеш света.
- Добре съм си. - Аз също...
Но да видим как се чувства един друг човек тук...
Стори ми се, че го подуших.
Ще взема каквото е наше.
Разбира се, ти можеш да си опиташ отново късмета.
Нали не възразяваш, а Грама?
Естествено, партньор. Има време до сутринта.
Знаеш ли...
Останаха ми пет бона. Устройват ме.
- Отивам си вкъщи. - Добре.
Каква ирония все пак.
Плащам ти с твоите пари...
- Какво каза? - С твои пари.
Все още съм с двайсет бона напред след последния път...
Опитват се да ме предизвикат, да ме манипулират.
Но това не е дуел. Не опира до гордост или его.
Само до пари. Мога да си тръгна сега,
квит съм с Грама и Кагебиста и с половината дълг към Петровски.
И трябва да съм внимателен.
Както казах на Червея: "Което не заложиш, не го губиш. "
Давай картите, да почваме! Но пък и няма как да спечелиш.
Чипове!
Да удвоим блиндовете?
Без ограничение за чипове.
Добре.
Можеш да се зареждаш когато пожелаеш.
Сигурно се изяждаш,
че не си тръгна, докато можеше.
Лоша преценка.
Но не се бой, синко.
Скоро всичко ще свърши.
- Пас. - Без пасове.
Залагам за всичките ти чипове.
Отказвам се, Теди.
Имам най-високите чифтове.
Върховна ръка. И се отказвам.
Защото имаш от 2 до 4 и с долните карти правиш колело.
Отказваш при такава карта.
Трябваше да платиш!
Защо се отказа, дявол го взел?!
Не си ли гладен вече?
Г-н Кучи сине!
Да играем карти!
Правилото гласи:
"Ако отгатнеш картите на противника мълчи си,
не му го казвай! "
Най-накрая разгадах Кагебиста. В обичайния случай бих си мълчал.
Щях да го оставя да си дъвче бисквитки...
Но нямам време. То изтича сутринта.
Дори Кагебиста не е застрахован срещу нервност.
Стига толкова, Теди. Довърши проклетото хлапе.
Но той се държи...
Има алигаторска кръв.
Няма отърване от него.
Няма къде да ходя... И удвоявам блинда.
Добре...
Пас.
Два бона.
Плащам. Настроен съм хазартно.
Не разбърквай пода.
Продължаваш ли?
Спасявай се, Майк, няма да успееш.
И в моя клуб мога да разбърквам пода, когато и както си искам.
Пас съм, Теди.
Правилно.
Големият Татко...
залага...
пода.
Това са 4 400.
Ще ти ги платя, иначе няма да се уважавам утре.
Утре ще си останеш само с уважението.
Излиза последната карта.
Пас.
Боли, нали?
Не можеш да повярваш какво те е сполетяло.
Всичките ти мечти са разбити.
Надеждите ти заминаха в канала.
Съдбата ти седи до теб.
Това асо не можеше да ти помогне.
А аз...
залагам...
всичко!
Прав си, асото не ми помогна за фул...
... защото държа най-високата кента.
Проклетник!
Край! Стига!
Какво говориш, бе? Смачкай го, Теди!
Не искам повече!
Не тази вечер!
Тоя негодник цяла нощ повтаря...
"пас, пас, пас"!
Преметна ме!
Сега чувстваш ли се задоволен, Теди?
Ако не, мога да те обирам цяла нощ.
Той ме победи...
честно.
Платете му.
Платете на човека парите му.
Моите 10 бона станаха малко над 60.
Издължих 15 на Грама, 6 отидоха в "Честърфийлд".
Колкото до Червея, приемам, че сме квит.
И след като върна 10 на професора,
пак съм там, откъдето тръгнах-
с 3 стека от тежкарските.
Изглеждаш ужасно.
Да ме беше видяла вчера.
Добре ли си?
Да. А ти?
Както съм - така.
Значи заминаваш?
Да. Нищо не ме задържа тук.
Би ли предала това на Петровски?
Не исках да го будя рано е още.
Мога ли да разчитам на теб за това?
Винаги можеш да разчиташ на мен...
Благодаря ти.
Всичко хубаво, Джо.
Обади ми се.
В случай, че ти потрябва адвокат.
Ще ти се обадя.
Ще ми потрябва.
Летище Кенеди.
Накъде отлиташ?
Отивам във Вегас.
Вегас, а? Късмет тогава.
Хората държат да го наричат късмет.
Благодаря.
Първата награда на шампионата по покер е един милион долара.
Дали е предназначена за мен?
Не знам.
Но отивам да разбера...