Внимание!
Давай!
26.
Давай!
АЛЕН ДЕЛОН представя
ЗА КОЖАТА НА ЕДИН ПОЛИЦАЙ
Г-н Шукас. Отбележи, че казах "господин" Шукас, а не "инспектор".
Отбелязах. Проницателно. - Много проницателно.
Проблемът е в това, че вече не е на служба.
Следователно няма право да носи оръжие.
А щом няма право, нарушава закона.
И при нарушение се налага да дава обяснение на шефа. Глупава ситуация.
Самият той искаше това.
Мари-Терез добре ли е? - Нямам понятие.
Жалко, защото е хубава. Настанила се е в квартира на улица "Понтьо".
Хъркането ти не я ли притеснява? - Ами да.
Там грешат две ченгета. Но тя е спокойна.
Нали вече ме смъмрихте, момчета? Защото ме чака работа.
Довиждане, Мишел. - Довиждане, Шукас.
АЛЕН ДЕЛОН
в
ЗА КОЖАТА НА ЕДИН ПОЛИЦАЙ
по романа на Жан Патрик Маншет "КОЛКО КОСТИ"
сценарий Ален Делон - Кристофер Франк
АН ПАРИЙО в ролята на Шарлот
ШУКАС и ТАРПОН
Как си, красавице?
Престани, имаме клиент. - Къде?
Някаква жена е в кабинета ти. - После ще продължим.
Клоун!
Г- жо!? - Г-н Шукас?
Да. - Изабел Пиго.
Заповядайте, седнете. - Благодаря.
Става дума за дъщеря ми. Тя изчезна.
Кога? - Преди месец.
Обърнахте ли се към полицията? - Да, но...
Да! - Търсят ви от полицията.
Каза, че е неотложно.
Извинете ме.
Какво има, Кочоли? - Съжалявам, Шукас, исках да я изпреваря.
Кого? - Г-жа Пиго.
Тази, която е в кабинета ви. Звънях ви, но даваше непрекъснато заето.
Съжалявам, бях до кафенето. - Уволнена сте.
Веднага или като си свърша работата? - Ще видим.
Говорихте ли вече?
Не, Кочоли, знам, че дъщеря й е изчезнала.
Приемете случая. Вземете 1000 франка, отворете досие,
после забравете за това. Кажете, че не сте открили нищо. Разбрахте ли?
Тогава й обяснете,
че един частен детектив не може да направи нещо повече от полицията.
Не, не. Тогава тя ще отиде на друго място, познавам я.
Приятелка е на чичо ми. Вярва в частните дедективи. Много криминалета е чела.
Изслушате историята й, вземете парите и край.
Нали така?
Ще видим.
Сам ще взема решение.
Моля? Какво решение?
Решение, заключение, лично усмотрение.
Предполагам, че знаете.
Шукас, никога не сме заставали на пътя ви, затваряхме си очите
дори когато в резултат на действията ви се появяваха трупове,
като например миналата година в Тур.
И престанете да зяпате гащите на момичетата.
Тя не носи. - Кой?
Аз. - Какво?
Гащи. Ще държим връзка, Кочоли.
Извинете ме. - Няма нищо.
Познавате ли главен инспектор Кочоли? - Да, говорих с него.
Ще позволите ли?
Това е дъщеря ми, Март.
Полицаите казват, че е избягала, но аз знам, че е изчезнала.
Имахме чудесни отношения. Знам, че нещо се е случило с нея.
На колко години е? - На 28 години.
Височина? - Не знам... метър и седемдесет.
Продължете разказа си.
Живее с мен във Версай и работи в института.
Какъв институт? - Фондация "Станислас Бодрияр".
Посветила се е да помага за социализацията на слепи хора.
Тя сляпа ли е? - Да.
По рождение? - Да.
Значи не мислите, че е заминала с някого, с мъж?
О, не. Просто я познавам добре.
Ще приемете ли случая?
Ще трябва да ми напишете чек за цялата сума и
и после да ми отговорите на същите въпроси, които са ви задали в полицията.
Благодаря ви, г-не.
На името на Тарпон. Йожен Тарпон - съдружникът ми.
Следващия път носете рецепта. - Добре.
Заповядайте. - Благодаря, г-н Жюд.
На вашите услуги.
Благодаря.
Ало, Жюд е на телефона.
Кажете му: Тази вечер, чувствам го.
Жюд е.
Но не знам дали... - Тази вечер!
Каза за тази вечер.
Ето, осребри го за Тарпон.
Почакай! Трябва да подпишеш това.
Какво е това? - Молба за напускане.
Прекаляваш, знаеш ли?
Поздрави на съпруга ти! - Ще му предам.
Приятна неделя!
Да. Готов съм когато пожелаете.
Може да си тръгвате, Перез.
Добре, г-не.
Едно сухо мартини, Жорж.
Казвам се Жан, г-не. - Благодаря, Жорж.
Кой е вашият съпруг?
Сакото с цвят бордо, отпред на масата.
А, да.
А вашата половинка?
По-пълничката дама там, брюнетката. Виждате ли я?
А, да.
Е, да - ние сме модерна двойка.
Благодаря, г-да. Приятна вечер.
Лека нощ, Жорж.
Жан, г-не. Лека нощ.
Кучи син! - Съвсем не!
Печели доста пари, но нищо не доказва, че играе с парите ви.
Нито че е бъркал в касата ви. - Не ми казвайте, че е невинен.
Не бих казал, но нещо куца. Печели твърде лесно, механично.
По дяволите! Какво искате да кажете?
Не знам, но нещо куца - това е всичко.
Знам, че куца. Тази седмица от касата липсваха 20 хиляди.
Знам, знам.
Отдавна ли играете тенис? - Три години, защо?
Просто така.
Е, да продължавам ли?
Да, искам да разбера всичко. Утре ще ви изпратя чек, Шукас.
Видяхте ли какво попадение?
Да! - Г-н Шукас?
Кой се обажда? - Ще ви го кажа лично, качвам се.
Да? - Наричай ме Прадие.
Шарл Прадие.
Радвам се за вас. Това ли е всичко? - Трябва да говоря с вас.
За дъщерята на Пиго.
Март Пиго...
... не е изчезнала. Тя замина.
Слушам ви.
Замина с един мой приятел.
Те често се срещаха преди това.
Приятелят ми замина на работа в чужбина и тя го последва.
Обичат се! И още как! Това е любовна история.
Ще се разплача по-късно, ако позволите.
Защо не е казала на майка си? - Конфликт на поколенията, нали разбирате.
Името на приятеля ви? - Не е интересно.
А, така ли?
А Март Пиго познавате ли? - Но да.
Е, каква е? - Коя каква е?
Руса, кестенява, чернокоса, слаба, дебела... каква е?
Ами... Сляпа. - Руса, кестенява, и по-бързо!
Кестенява, но какъв ти е проблемът!?
Писала ви е. Вземете.
Какво е това? - Това е "Брайлово писмо", Шукас.
Слепите пишат на "Брайл". Чете се с пръсти.
Да.
Г-н Шукас? - Да.
Г-жа Пиго е. Трябва да ви видя веднага.
Добре, след половин час. - Нито у вас, нито у нас!
На площад "Трокадеро", в 6 часа. - Мога да отида там по-рано.
Не, извинете ме.
Какво правите? - Обаждам се на полицаите.
Защо, те знаят всичко. Получили са същото съобщение като вашето.
Съвсем просто е. Случаят е приключен.
Ще видим.
Хайде!
Мамка му!
Ще пийнете ли? - Ако обичате, благодаря.
Преуморен ли сте? - Не, добре съм.
Значи няма да ви е трудно да ми разкажете отново версията си?
Не, съвсем не.
Прибрах се у дома към 4 часа. И телефонът звънна...
Тази част ми я спестете.
За телефона.
Мога ли да знам какво пише в писмото? - Нищо важно.
Беше изпратено до мен. Имате ли превод?
"Скъпи г-не, разбрах, че майка ми ви е наела да ме търсите.
Това е безполезно. Заминах доброволно в чужбина при годеника си.
В момента не искам да контактувам с майка си, затова й предайте,
че няма нужда да си губите времето, а майка ми - парите си.
С уважение: Март Пиго"
Доволен ли сте? - Както кажете.
Какво мислите, Шукас? - Мисля, че ни смятат за глупаци.
А вие? - И аз така мисля.
По дяволите!
Той тук ли е? - "СПЯ"
Мислех, че сте уволнена. - Господинът ми прости - в леглото!
Кафе? И за вас ли? - Не бих отказал.
Часът е 10. Не е много разговорлив.
Винаги е такъв сутрин преди да изпие кафето си.
"ФРАНС-СОАР": Застреляна на площад "Трокадеро"
Минавах наблизо, днес ми е почивен ден.
Прекарах нощта с комисар Шофар
и той ми каза, че следствието е възложено на инспектор Мадрие.
Да. Шофар е отстранен.
Продължете.
Нищо, делото е предадено на Мадрие, с него работихме в Марсилия 4 години.
Той води и разследването по изчезването на Март Пиго.
И вас ли ви отстраниха? - В известен смисъл.
Благодаря.
Добре. Сега, когато вашата клиентка е мъртва,
а полицията е възобновила делото, мисля, че ще се откажете.
"Ако с мен се случи нещо, това е бащата на Март - Фанш Танги."
Фанш Танги, само това липсва на случая - бретонец!
Благодаря за кафето.
Вашият съдружник тук... Тарпон? - Да.
Съществува ли? - Да.
Никога не се появява. - Той е дискретен човек.
Забравих какво щях да кажа. - Може би следващия път.
Да.
Намери ми адреса на г-жа Пиго.
Открихте ли нещо интересно?
Седнете на мястото на шофьора.
Искам само да поговорим.
Да не сте годеникът на Март Пиго?
Какво търсехте горе?
Вас.
Сериозно.
Нищо, просто разглеждах. Интересно. - Кое е интересно?
Ето какво.
За първи път виждам убийството на някoго, а ни едно ченге наоколо. Интересно!
Клиентката ви е мъртва, Шукас! За какво ви е това?
Трябва да имаш и съвест. Тя ми плати за 2 седмици напред.
Вероятно имате друг клиент?
Да, вероятно. - Кой?
Фанш Танги.
Да продължим разговора на спокойствие. Хайде!
Продължете до отклонението!
Тук не е ли достатъчно спокойно? - Не.
Натам ли? - Не, натам!
Добре ли сте? - Наред съм.
Всичко е наред. - А... а този там?
А, той е добре - мъртъв е. - Хайде, Юбер, да тръгваме!
А, ясно, добре. - Да, така е.
Е, да...
... късничко е. Комисар Мадрие.
Можете да приберете оръжието.
Докажете го!
Хайде, продължавайте!
Сам ли сте? - Работя по-добре сам.
Добре, и?
Нагазихте в лайната, Шукас. Да кажем - малко.
Може ли да видя пистолета ви?
Никога не съм харесвал 45-ти калибър.
Толкова е шумен. Твърде голям.
Мисля, че с такъв е убита г-жа Пиго.
Така ли?
Боже, знаеш ли как изглеждаш?
Той тук ли е? - Кой?
Съпругът ти. - Не, той е на почивка в Ница.
Но ти си ранен! - Няма нищо. Слушай!
Защо не влезеш? - Защото не си ми предложила.
Не винаги разбирам хумора ти.
Да извикам ли доктор? - Не, не бива!
Не викай така, ще събудиш съседите. - Ще помислят, че се чукам.
Значи докато се чукаш викаш. - Случва се.
Имам добър приятел лекар... - Почакай!
Убих полицейски инспектор.
Много глупаво! - Нямах избор!
Ще ми трябва памук, спирт, бинт... По дяволите!
Защо "по дяволите"? - Мисля, че е вътре!
Кое? - Куршумът.
Помогни ми, потърси аптечката.
Аз съм секретарка, не мед. сестра! - Няма да ти стане нищо!
Хайде, отивай!
Точно такава сцена има във филма "Веракруз".
И в един от филмите на Хауърд Хоукс.
"Безкрайни небеса".
Трябва да се напиеш и да изпееш "Скъпа моя Клементина".
А аз ще те лекувам.
Само че не съм Бърт Ланкастър.
Хайде.
Мразя те.
Ще ми разкажеш ли после какво стана? - Естествено.
Ето, давай!
Ако те заболи, няма да ме наругаеш, нали? - Не, просто ще те уволня.
Мръсница! - Да го духаш!
Трябваше ли да използваш крайни средства? - Искаше да ме убие.
Щях да остана на място.
Всичко е било планирано.
Отидох с пистолет. За него беше идеално.
Стреля в стената,
за да докаже, че пръв съм стрелял. И че той е стрелял при самозащита.
Ще видиш утре във вестниците.
Убийството на г-жа Пиго и на комисар Мадрие ще са приписани на мен.
Как ще свържат двете убийства?
Оръжието е едно и също.
Както и да е, но Мадрие постъпи глупаво.
Мислиш ли? - Да.
Трябваше първо да ме застреля, а после да стреля в стената.
Направил го е в хронологичен ред. В този случай резултатът е ясен -
здраво си загазил.
Точно така.
Събуди ме в 6 часа.
Трябва да ми приготвиш за утре риза,
памук, а ако някой се интересува - не си ме виждала. Не знаеш къде съм.
Ало? Кой?
А, да. Не, не знам нищо.
Добре, разбрах. Ако го видя.
Беше комисар Кочоли. Иска да говори с теб.
Скъпият Кочоли.
В пристъп на безумие бивш полицай убива комисар от полицията. Чуваш ли?
Да, продължавай.
Изглежда, че Шукас е използвал същия пистолет калибър 45,
с който бе убита г-жа Пиго на площад "Трокадеро".
Разкрит от комисар Мадрие,
той убил и него...
Беше прав.
Трябва да вървя.
А кифличките ми? - Няма време.
Благодаря за кафето, за чистата риза - за всичко.
Къде отиваш? - Мисля, че е време да говоря с Тарпон.
И аз така мисля.
Пази се.
Ето. - Каква е?
Сива "Ланчия", паркирана е отпред на улицата.
Убийството на комисаря: Убиецът е бивш полицай!
Трябваше ти доста време. - Не исках да те будя посреднощ.
А трябваше.
Измислихме ти несъществуващия партньор Тарпон.
А за информация могат да се ползват услугите на бивш полицай,
някой си Хайман.
Предпочитам да остана в сянка. - Да, но...
В сянка!
А не встрани от нещата.
Съгласен ли си? - Нали дойдох.
Просто се притеснявам за теб.
Две бучки захар, както винаги? - Както винаги, благодаря.
Добре, започваме ли? - Да започваме.
Мадрие и Кочоли, каква е връзката? - Бяха заедно в Марсилия преди години.
Във финансовия отдел на управлението. - Да, Кочоли ми каза.
Каза ли ти, че отделът не съществува вече?
Не.
Били назначени на други места и повишени.
Мадрие се издигнал повече от останалите.
Е, и?
Обадих се на няколко места тази нощ.
Надявам се да получа всички отговори.
Какво друго?
Това.
Фанш Танги е мъртъв. - По дяволите!
Разкажи ми.
Фанш Танги - Фанш Свирача.
Убит през 44-та година. Беше боклук.
Екстремист от партията на националстите в Бретан.
Служеше като връзка на немците с фашистите от ПНБ.
Каква афера, а?
В 43-та година се превърна в същински бандит.
Наполовина полицай, наполовина френски гестаповец,
сътрудничеше на бандата на Лористон.
Рекет, изнудване, доноси.
Всякакви такива.
Изтезания. - Точно така.
А когато ги измъчваше, си свиркаше.
Маниак. Виждал съм го в немски филм. Убива и си подсвирква.
Затова го наричахме Свирача.
Успокой се, не се нервирай!
Имах един братовчед, който бе изтезаван от него.
Знаеш как сме ние евреите. Палим се за дреболии.
Как умря?
Загина на френско-испанската граница през 44-та година.
Познаваш ли един висок мъж, около 50-годишен, с превързана ръка?
Защо? - Защото стои пред къщата.
Боже мой!
Това е преследвачът ми.
Пистолетът няма патрони, но другите 5 са заредени.
Мислиш ли, че те е проследил? - Не, точно това ме безпокои.
Стойте на място!
Без глупости, Шукас!
При нас е секретарката ви.
Приберете оръжието.
Не трябва да привличаме внимание. Това е в мой и във ваш интерес.
Добре.
Ще да извадя от джоба си снимка, която може да ви заинтересува.
Добре!
Вие и старецът ще дойдете с мен. Трябва да поговорите с приятелите ми.
Ако преговорите не започнат до полунощ,
моите колеги са инструктирани
да отрежат един пръст на малката г-ца.
Виждате ли, нямате избор.
Мога ли да направя нещо друго?
Така ли? Какво? - Това!
Не мисля, че това е добре за репутацията на нашия район.
Чук имаш ли? - Тук някъде беше.
Чук.
Ето ти чук.
Май си му счупил носа.
Да.
И така. Радвам се, че счупването зараства бързо.
При вашата работа ръцете имат голямо значение.
За седмица-две и с малко помощ ще сте като нов.
Браво!
Освен ако...
Освен ако не ми кажете къде е приятелката ми,
иначе ще ви счупя ръката отново. Също и другата заедно с нея.
Ще го направя професионално, почти безболезнено
и всичко ще мине добре.
Какво ще кажете?
Зададох му прост въпрос, нали? - Да, така е.
Губите ми времето, Каспер!
Съгласен съм.
А сега? - Още 50-тина метра.
Наляво.
Отворете си устата! - Чуйте! По дяволи...
Отворете си устата!
Боже мой! Боже мой!
Шукас, кажи на приятеля си, че не ми пука, че е видял голия ми задник.
Лошото е, че съм завързана за проклетото легло.
Ще изчакам долу.
Добре ли си?
Аз ли? В отлична форма съм. Защо питаш?
Дай ми една цигара.
Сега ще слезем, ще вземем дрехите ти...
... и ще те махнем оттук.
Добре че пристигнахме навреме, а?
Ако говориш за изнасилването - не, старче, дойдохте твърде късно!
Изпуснахме онзи с гипса.
Гад.
Хей. - Да?
Имам въпрос.
Може ли? - Може, ако е кратък.
Много кратък.
Къде отиваме? - Нямам понятие.
Да, ясно.
Ченгетата сигурно са у вас.
У нас са моите приятелчета, а у тях - и едните, и другите.
Точно така.
Знам едно място близо до Сан Лис.
Имам приятел, който замина за цяла... - Какво?
Знам къде държи ключ от апартамента си.
А къде живее приятелят ти? - На "Трокадеро".
Много удобно. - Да.
Какво работи приятелят ти?
Режисьор е.
Снима късометражни и телевизионни филми.
Предимно реклами.
Най-много обича пътешествията.
Има списък със страните, в които е бил, и в които не е успял.
Целта му е да преспи със жени във всичките тези страни.
Накратко - мил тип, но глупак.
Накратко - твоят приятел.
Кога се връща? - След около десетина дни.
Много е приятно жилището му.
Ако нямате нужда от мен, и ако позволите,
ще се освежа малко в банята.
Е, какво? - А, нищо..
Вестниците още пишат за теб и Мадрие, малко тук, малко там...
Намерили са Прадие в кола, не са свързали двете афери.
Това ли е всичко? - Не.
Ще се срещнем с един тип, който има сведения.
Испанец.
Имал сведения относно смъртта на Фанш Танги.
А ти? - Какво аз?
Чуй ме, този тип за втори път ти създава проблеми.
Предполагам че си проверил джобовете му?
Нищо не пропускаш.
Хубава колекция. - Да, естествено.
Сега да видим.
Лична карта на името на Лионел Константини,
роден в Мулен през март 1936 година.
Талон, шофьорска книжка на името на Лионел Константини.
Фондация "Бодрияр" - член-кореспондент!
Какво? - Фондация "Бодрияр" е за слепи хора.
Там е работела дъщерята на Пиго, преди да изчезне.
Това е интересно. - Да.
Сто... двеста... триста и петдесет франка.
16183157202 - телефон в провинцията. - Ще разберем веднага.
16-18. - 16-18.
31-57-202.
Ало?
"Зеленият Хълм" ви слуша.
Г-н Тарпон, ако обичате.
Няма такъв. Вероятно грешите номера, г-не.
О, извинете ме.
"Зеленият Хълм" - Ще проверим.
Два билета за метро и един кибрит. Празен.
Рене Музон, "Кале Орлеан" 10, Ньоий, 2146.
Има от какво да започнем.
Понякога ме нервираш. - Има още време преди срещата.
Искаш ли да поиграем шах? - Не.
Защо? Ще те успокои. - Не се нуждая от успокоение.
Какво става?
Нервен срив, предизвикан от абсолютната неспособност за среща с противника.
А, да, разбрах.
Добър вечер, очаквахме ви, г-не. - Много благодаря.
О, ето кой е бил!
Съобщиха ли ти вече?
Това е човекът, когото търсиш.
Той е убил Танги. - Питай го той ли е.
Танги, човекът, когото сте убили на испанската граница.
Да. Той е мъртъв.
Как?
Гранична проверка. Спряхме една кола, имаше двама мъже вътре.
Единият започна да стреля.
Ние също стреляме. Убихме единия. Другия пленихме.
Претърсихме. В колата намерихме долари, лири стерлинги и злато.
Много златни халки. - А другият?
Трудно е да се каже. Избяга в планината, документите му бяха подправени.
Това ли е? - Да.
Още нещо... Мъжът, който избяга, по-късно се разбра, че е лекар.
По дяволите! - И още как.
Гледай къде вървиш! - Простак!
Говореха за теб по телевизията. - А, така ли?
За теб, за трупа в колата, за балистичната експертиза, за всичко.
"Неясен случай", така казаха.
И че полицията ще те залови в най-скоро време.
Експертизата ли е свързала колата с Шукас? - Не, свидетел.
Свидетел?
Момче от добро семейство, в червена "Монте Карло"?
Потвърждавам.
Не ми мирише хубаво. - Моята пълнена пуйка?
Очакваше се.
Мисля, че е време да си поговоря с този, който започна всичко.
Приятелчето Кочоли.
И аз така смятам.
Хубава ли е, или не е хубава? Не отговоряйте веднага.
Кой? - Моята пантада!
А, много е добра, нали? - Прекрасна е!
Добре. Искате ли да разберете тайната?
Да, ще трябва да поговорим с него. - Да.
Слагат се две лъжици сметана в задника.
На Кочоли ли? - Не, на пентадата, по дяволите!
Тази вечер сте ужасни!
За щастие ще има Кюкор.
Това пък какво е? - Десерт ли?
Ограничени, такива сте!
Ограничения, забравих да ти кажа, че Шарлот е киноманка.
Добре, приятно гледане!
Драги зрители, благодаря ви, че останахте с нас.
И сега, както ви обещахме, ще видим София Лорен в "Дявол в розово трико"
Един много добър филм на Жан Кюкор! - Жорж, тъпачке.
Жорж Ке... ю... Кюкор... Жорж.
Кажете, разбрах, че сте омъжена? - Да.
Не трябва ли да му се обадите, за да го успокоите?
Няма проблем.
Не се ли притеснява?
Не е в негов стил.
Кажете, може ли да го обсъдим после?
След кое? - След филма.
Да, извинете ме. - Няма проблем.
Само да го бяха дублирали.
Кочоли, Шукас е на телефона. - Къде сте?
Помислете преди да питате. - Добре, елате при мен.
Чуйте ме, колата ви каква е? - Рено 14, златисто.
Номерът й какъв е? - 88 CPS 75.
Добре, карайте по магистралата към отклонението за Версай.
Карайте по дясната лента с 50 километра в час. Ясно ли е?
Не съвсем, накъде да карам?
Из цял Париж, докато не ви дам сигнал!
Заради вас получих мигрена. - А, така ли?
Да. Вече се приготвих да си лягам.
Нима? Само не заспивайте тук.
Г-да?
Ментов чай, горещ. - Кафе.
Съжалявам за проблемите ви със здравето, Кочоли. Аз съм добре.
Вероятно сте в течение. - Да.
Ако ми обясните правилата на играта, ще я изиграя с удоволствие.
Няма никаква игра... - Има.
Грешка, главоблъсканица. Нима това не е игра?
Например:
За Мадрие ме предупредихте и ми спасихте живота.
Но забравихте да ми кажете, че отделът в Марсилия е
закрит и защо.
И още нещо. Търси ме цялата френска полиция.
Телефонирах ви, определих ви среща и вие дойдохте.
Сам.
Не заради факта, че съм ви симпатичен. - Съвсем не.
А защо?
Мислите, че съм полудял.
Знаете как е в полицията - както навсякъде.
Като в голямо семейство, близки и познати,
които оформят кръг на общи интереси.
Знае се всичко, но никой не прави нищо.
И никой не знае кога е започнало всичко.
И кога ще свърши.
Вашият проблем е, че винаги сте вътре и един ден сте отвън.
Какво знаете за Фанш Танги? - Нищо.
Докато не видях снимката му при вас, не знаех нищо за него.
Да допуснем.
А финансовият отдел в Марсилия е бил закрит, за да се издигнете в службата.
Съвсем не.
Мадрие откри това-онова, но никой не знаеше какво.
Ставаше дума за гаф на опозицията.
Нямало е какво да се търси.
И аз така мисля.
Кочоли, отвсякъде ме притискат.
Длъжен съм да стигна докрай и ще го направя!
Ще направите точно каквото ви казвам.
Искам досието на Каспер.
Освен това на Шарл Прадие, и на Мадрие - пълните.
Ще се свържа с вас. - Заемам се.
Надявам се да се заемете! Във ваш интерес е!
Кочоли, ако се проваля, ще завлека и вас.
Не ставайте!
Добре, да пробваме друго?
По дяволите, какво е това? Откъде се взеха?
Да речем това.
Следвайте ме, хлапета!
А това знаете ли го?
Това е всичко! - По дяволите!
Казваш, че си ми разбил колата?
О, да, напълно.
Не съм свършила с изплащането.
Ще ти купя друга.
А как беше с Кюкор? - Прилично.
Прекрасно.
Добре, а сега? - Сега нищо, утре ще видим.
А, не! Утре ще бъде късно, снимката ми ще бъде във вестника.
А тази нощ още имам шанс.
За какво?
Рене Музон, трябва да се запозная с нея.
Може ли да ме превържеш? - Разбира се.
Донеси ми чиста риза. Мисля, че приятелят ти има такива.
Защо си сигурен, че безумното ти каране по магистралата
е достатъчно да ти сложат снимката във вестника?
Защото забравих пистолета си в колата на Шарлот.
Същият, с какъвто са убити г-жа Пиго и Мадрие - 45-и калибър.
Много умно! - Да.
Не ме нервирай!
А, не! В този случай Белмондо прави само една мъжествена гримаса.
Зарежи го Белмондо!
По-добре направи кафе, по-силно.
Е, спри де! - Рене Музон?
С две "е"?
Да.
Главен инспектор от Нац. полиция, знам, че е късно...
Лионел Константини? - Да?
Какво пак е направил? - Още една глупост.
Влезте.
Това е ром, искате ли? - Не, благодаря.
Какво е провинението? - Участие в престрелка...
в гората Фонтенбло.
Вижте...
Той е... Той е мъртъв.
Мъртъв е! Той е... - Стига!
В болницата е. Има куршум в главата, но ще се оправи.
Счупих чашата.
Ще ви дам друга, ако ми отговорите на няколко въпроса.
Мръсник!
Познавате ли мъж на име Фанш Танги?
Не.
Прадие? - Той е мъртъв.
Познавахте ли го? - Да, работеше заедно с Лионел.
Напоследък?
- Да, напоследък, по дяволите!
Миналата вечер на Лионел му се обадиха. Като затвори,
ми каза, че Прадие е мъртъв.
Ще звънна в болницата. - Когато приключим.
Не знам кой сте и откъде се взехте.
Но знам, че не сте полицай.
И сега?
Трябва ми добра причина, за да отговоря на въпросите ви.
Добре, ще ви дам.
Да, това е добра причина.
Но внимание! Само на три въпроса.
Не повече.
Както в приказките!
Познавате ли човек на име Каспер?
Не.
Това прави един.
Какво е "Зеленият Хълм"?
Клиника за отслабване близо до Мулен. За бизнесмени и богати старци.
Там се запознах се с Лионел.
Моят шеф беше на лечение и аз го придружих.
А Лионел имаше работа там.
Така се срещнахме. Станаха два.
С какво се занимава шефът ви?
Ръководи фондация за слепи.
Станаха три.
Още ли си жив?
А ти защо не спиш? - Чакам те.
Напреднахме със "Зеленият Хълм".
Клиника за отслабване близо до... - Мулен. Да, вече знам.
А, добре. Кажи ми, че сме работили напразно.
Не, продължавай.
Нищо особено. Обичайният номер.
Дават им да пият диуретици и екстракт на щитовидната жлеза.
И сок от фенуй.
Отслабваш с три килограма, които наваксваш с първата чаша вино.
Залъгват ги, това е.
Грешна следа според мен. А при теб?
Нищо особено, освен, че... - Освен, че?
Освен че... трябва да посетим слепите.
Какво търсиш? - Хайман легна ли си?
Да. - Търся място за спане.
Няма нужда, аз ти затоплям мястото.
Неприлично предложение? - Именно.
Така си и мислех.
Всичко това е шокиращо.
Обадих си на Жорж тази вечер. - И какво?
Нищо. Каза "ало" няколко пъти, после затвори.
Целуни ме.
Колкото повече знаем, толкова повече усложнения.
Трябва да действаме. Но не е лесно.
А, ето го и него!
Добре, хайде... - Не, не му показвайте нищо.
Как така нищо?
Докато не изпие кафето си
не вижда и не говори нищо. Сто на сто е сигурно.
Вземи.
Вече може ли? - Не още!
Сега може!
На първа страница няма снимка, но на четвърта пише:
"Престрелка в гората Фонтенбло, ранен заподозрян."
А на пета страница - "Заподозреният преминал през блокада на полицията
и провокирал инцидент на магистралата."
Никой не прави връзка между двете събития.
Никой не споменава 45-и. Нищо особено.
Затъмнение. - Точно така.
Тогава да се захващаме за работа.
Точно там е проблемът. - Какво има?
Защо са направили това затъмнение?
За да се предпазят.
А ако е със цел да те оставят да продължиш?
Колко плати? - Два милиона.
Скъпо.
И подправен талон на колата и фалшиви номера.
Тогава не е скъпо.
Вече трябваше да е излязла... - Не се тревожи.
Само че... По дяволите!
Какво? - Музон е отпред.
Със зеленото манто.
Има болнав вид. - Да. Да я беше видял как пие.
Ако не излезе до 5 минути, влизаш. - Да, да.
Ето я.
Не беше лесно. Трябваше да използвам тайните си номера.
Добре, видя ли го? - Да, видях го.
Дадох си вид, че търся работа.
Видях твоята червенокоса. - Да, и ние я видяхме да влиза.
Директорът е приятен мъж. Рус, висок, с бронзов тен, модерно облечен.
Вероятно часове се пече в солариум и пие хормони.
Усмихнат, внимателен.
Казва се Жак де Кру. Беше отбелязано на вратата.
Написано. Не отбелеязано, а написано!
Какви сте глупаци!
Добре, много добре! Остава да се надяваме, че Рене Музон
ще е била достатъчно впечатлена от посещението ми, за да разкаже на шефа си.
Скоро ще разберем.
Спомняте ли си, че в джобовете на Констатини намерихме документи на "Волво"...
Да, и какво?
Точно то пристига. Наведете се!
Този ли е директорът? - Той е.
Искат да се повозят.
Ние ще ги последваме.
Шофьорът е плешив.
Какво?
Нищо, предчувствие.
Какво ти става, мислех, че ще ги следим?
Не ги следим. - Защо?
Защото знам къде отиват.
Наистина ли знаеш къде ще я закарат?
"Зеленият Хълм". - Съвсем точно.
Защо не отидем в "Зеленият Хълм"?
Преди това ще се отбием в аптеката. - Имаш нужда от аспирин ли?
Престани!
Виждаш ли онзи, който кара "Волво"-то? - Да.
Виждал съм го някъде. Спомних си.
В казиното, седеше до Албер Перез.
Помощникът на г-н Жюд, аптекаря. - Не може да бъде!
Я чакай!
Случаят, в който аптекарят се съмнява, че помощникът краде от касата.
Нали? - Да.
Мислите, че има връзка между случая на аптекаря и случая Пиго?
Това е потресаващо!
Много повече. - Какво искаш да кажеш?
Съвпадението не е случайно.
Елен, малката ми!
Поеми касата, ако обичаш.
Разбира се, г-н Жюд.
Къде бяхте? Звънях ви многократно.
И всеки път отговаряше полицията? - Никой не отговаряше. Защо полиция?
Четете ли вестници? - Спортните, защо?
Просто така.
Къде е Перез? - Точно затова ви звънях.
Не е идвал от понеделник. Изчезна като дим.
Това е всичко, което исках да знам. Благодаря.
А нашата работа? - Напредва.
Вече знам, че не той ви краде.
Не е той?
Открил е нещо по-добро.
Ще ви държа в течение.
Албер Перез, помощникът от аптеката живее в таванското помещение.
Няма да се бавя. - Кой знае.
Видя ли го?
Да.
Мъртъв, нали?
Отскоро.
От приятелчето Перез се интересуват само мухите.
Боже, какъв глупак съм!
Главният въпрос беше какво е открил
финансовият отдел в Марсилия.
Мисля, че знам.
"Зеленият Хълм" е псевдомедицинско заведение.
Там има кални бани, извършват лечение с водорасли,
има лаборатории за приготвянето на лекарства.
Естествено е да е пълно с ацетон,
натриева киселина, оцетна киселина.
Нищо подозрително.
Да, и какво? - Какво ли?
Тези вещества се използват за продуктивен,
но достатъчно прост процес
за получаване на хероин от морфин.
Разбра ли какво искам да кажа?
Точно така.
По дяволите!
Това все още не обяснява появата на Перез.
Използват я за пране на пари.
Той и плешивия играеха аматьорски, но някак печелеха механично.
Сега разбирам защо.
Американецът губеше доброволно срещу тях.
Всъщност те не играеха.
Той им е плащал. Големи суми.
Какво ще правиш? - Ще се ядосам.
Но какво искате... А, идваш тъкмо навреме!
Успокой се, Шукас!
Напълно съм спокоен!
Разкажете всичко за Перез и за останалите!
А, не, не, Шукас! Не мога!
Слушам ви!
Перез беше информатор.
Мъртъв е. Предполагам, че знаете.
Може би е бил убит в неделя или в понеделник сутринта.
Престанете, Шукас! Спрете!
Да, Шукас, ще спрете ли за малко?
О, комисар Шофар! - Той самият!
Стига, Шукас! Отивате твърде далеч!
Комисар Грацели, отдел по борба с наркотиците. Приключихте ли?
Почти.
А, не, по дяволите! Не и супника!
Не, вие сте гаден!
Това е стар семеен сервиз. Струва куп пари.
Измамихте ме! - А вие, Кочоли, не сте ли гаден?
Справям се както мога.
Откакто се намесихте всичко се обърка.
Как така?
Перез беше мой информатор. - А, така ли?
Две години беше в затвора за укривателство на крадени вещи.
Странен тип. Честен служител през деня и бандит през нощта.
Да кажем, че му харесваше... да бъде информатор.
Съкратете.
Преди девет месеца, приятели на Перес...
На Перез.
На Перез... му предложили да печели в казиното.
Подадох рапорт, но следвах това отдалеч, защото Перез беше дребна риба.
Не мислех, че е толкова важно. Но грешах.
За три месеца му минаха милиони през ръцете,
което не беше вече дребна афера.
След това подадох друг рапорт. - До кого?
До мен.
И разрешихте всичко за 24 часа.
Междувременно разбрах, че Перез депозира парите в едно бистро,
трябваха ми три седмици, за да открия човека, който идваше да взима парите.
Беше един приятен буржоа.. - Жак де Кру.
Директорът на фондация "Бодрияр".
Точно така.
Ще допълня картината. Дъщерята на Пиго започва работа във фондацията.
Установявате връзка. Бедата е там, че един прекрасен ден тя изчезва.
Без да остави адреса си.
Мислите, че е случайно?
Не, разбира се.
Имате ли представа какво се случило с дъщерята на Пиго?
Щом не сме намерили труп, мисля...
А бретонецът Фанш Танги? - Според мен е грешна следа.
Г-жа Пиго е била убита, защото е говорила за Фанш Танги.
Убита беше, защото е майка на дъщерята.
И защото Март е знаела нещо за фондация "Бодрияр". Това е всичко.
Много несериозно, Кочоли.
Добре. Да продължим!
По-нататък вече ще е интересно.
По-нататък спипвате Перез в крачка.
Мисля, че шефът му е замесен.
Перез говореше за някаква касиерка... Как се казваше...
Елен!? - Да.
По дяволите!
Защо? - Не, не, не! Продължете.
Перез ви е забелязал, знаел е, че Жюд го подозира.
А аз се заех с г-жа Пиго
и ми хрумна една идея.
Кучи син!
Отначало исках да разследвам дискретно тази афера,
после си помислих:
"Защо не си разкрия картите?"
"И защо не изпратя доброволец срещу бандата,
като остана в сянка.
Например Шукас."
В общи линии е така.
Не знаех нищо, Кочоли, но разбрах, че тази банда е много опасна.
Те са отвлекли, а може би и са убили сляпото момиче,
вие ме насочихте към похитителите, без да ми дадете никаква информация.
Какво бихте направили на тяхно място?
Ами, бих,... - Говорете, Кочоли!
Бих се отървал от вас колкото се може по-бързо.
Кожата на едно ченге не струва скъпо, а, Кочоли? Особено ако е бивш полицай.
Не се учудвам, че сте разстроен.
Мръсник! Насадихте ме
като яребица пред ловците! - Спрете го! Пак започва!
Спрете! Няма ли да направите нещо?!
Вече е късно.
Така е по-добре! - Струват два милиона.
Щастието не е в парите, Кочоли! - Добре!
Пред мен са трима полицаи с мръсни,
но все пак полицейски методи.
За да не будя подозрение, дайте ми поне 15 души.
За какво?
Да избегнем всички тези легални пречки, да влезем в
лабораторията и да заловим и арестуваме тези гадове.
Би могло, ако знаехме къде се намира. - Близо до Мулен.
Луксозна клиника за отслабване, наречена "Зеленият Хълм".
Добре, какво предлагате?
Между другото, името професор Башофер говори ли ти нещо?
Не, защо?
Докато любезничеше с криминалните, ми позвъниха от Испания.
Башофер е бил вторият.
Това е името на доктора, пътувал в колата с Фанш Танги.
Това не представлява интерес за мен. - И за мен. Никога не съм го виждал.
Още много ли има? - Не, пристигнахме.
Разбирам, че тази нощ не сте спал.
Точно така. И затова...
Комисар Хайман.
Свободно, Кочоли, в пенсия съм.
Но как... - Пита какво правиш тук.
Кочоли, Хайман има друго име. Йожен Тарпон.
Моят съдружник.
По дяволите! - Както кажете!
Да видим сега!
Беше малко трудно, но стана.
Лична карта, шофьорска книжка, телефон,
кредитна карта на името на Серж Патрик Блондо.
Този Блондо днес щеше да постъпи в "Зеленият Хълм" за 6-дневно лечение.
Приемен картон, ето го. Вече е платил първата вноска от 3100 франка.
Трябваше да му ги върнем.
Съжалявам! Наистина.
Добре. Ето и най-важното.
Разбрахте ли къде е Каспер?
Не.
Цяла нощ го търсиха, но не успяха да го открият.
По дяволите, Кочоли, това е сериозно!
Трябва да се надяваме... - Кочоли!
Ако Каспер се появи, Шукас изгаря.
Трябва да се измъкне оттам.
А така няма да излезе жив!
Добре.
Няма да ходиш там!
Отивам.
Кога ще дойде Шофар с хората си? - След час.
Имате два часа. Ако дотогава не излезете, ще започнат да ви търсят.
Надявам се.
Шукас!
Обади се на Шарлот.
Ако не приготви великолепна вечеря, ще я уволня.
"ЗЕЛЕНИЯТ ХЪЛМ"
Да. - Серж Блондо.
Трябваше да сте тук в 11 ч., г-не. - Имах проблем с колата.
Възможно е, но лекарите си тръгнаха и не могат да ви издадат картон.
Време е за водните процедури.
Лекарите ли се къпят?
Не, пациентите. Лекарите приключиха работа.
Сега ще ви настаним, а процедурите можем да назначим за по-късно.
Стая 310, на Серж Патрик Блондо, 42-годишен, проблем със жлезите,
задържа вода, лек албумин, високо кръвно налягане...
Всичко това ли имате? - Ами... да!
Ще го придружа. - Последвайте ме, г-не.
Около 3 часа ще ви позвънят. Слезте да ви прегледа д-р Малву.
Много добре. Благодаря. - Няма за какво.
Насам.
Ето - 310-та стая. - Благодаря.
Хидротерапия
Хайде, малко се раздвижете, Мишел, не боли!
Беше се запушила. Но няма да се повтори.
Добре. Благодаря.
Извинете ме, казаха ми, че е тук. - Кое е тук?
Търся доктора...
Кой доктор? - Малву.
А, елате, елате. Толкова пъти им повтарям да сложат табела и нищо.
Всички се губят в хидротерапията, завиват надясно и стигат до боклука.
Значи не е вдясно? - Не, не, насам е.
Благодаря.
Момент.
Заповядайте.
Хайде.
Учудвате ме, Каспер!
Мислех, че сте напуснали Франция преди 48 часа.
Защо 48?
От две денонощия това място не се наблюдава.
Продължете.
Ще бъдат тук след час.
Благодаря, че ни предупредихте. Затова ме придружете без съпротива.
Елате!
ОТОПЛЕНИЕ
Заключи го.
Първо ще се заемем с вас, после с другите. След това ще се махнем.
Тук ще умрете.
Помните ли, че ми счупихте ръката? - Не се нервирайте. Не е хубаво.
Лионел, не, не го прави! - Ще го направя!
Готово!
Болката е доста силна в началото, после ще ви олекне.
Казвам го от опит.
Не движете ръката си и ще разберете, че може да се търпи.
Приятелите ви ще се измъчат, докато ви намерят.
Сбогом... ченге!
Башофер!
Март Пиго?
Упоиха я.
Изглеждате по-добре от последния път, когато ви видях.
Трябва да се измъкнем оттук.
Те искаха да я убият. Аз бях против. Разбирате ли?
Да, разбирам. Професор Башофер.
Малката ви е чула да си подсвирквате,
и си е спомнила една история, която майка й е разказала.
Забавно, а? Дъщерята на стар приятел - Фанш Танги.
Запазете тишина!
Казах ви да приключим с нея! - Не!
Никой да не мърда!
Стига глупости, Шофар!
Това са подробностите.
Едрите риби са арестувани.
Башофер умрял в участъка от сърдечна криза.
Малката Пиго е подложена на дезинтоксикация.
Връща се във фондация "Бодрияр".
Чувства се добре.
Шофар, Грацели и Кочоли бяха повишени.
Няма да те обвинят нито за убийството на Мадрие, нито за г-жа Пиго.
Пресата запазва мълчание.
Известен френски дедектив не бива да лежи в леглото.
И по повод леглото... - Не се подсмихвай, Хайман.
Знаеш ли кой мина през бюрото?
Г-н Жюд - аптекарят.
Поиска случаят се закрие. Казах му, че вече е закрит.
Г-н Шукас знае кой краде от касата. Той почервеня от срам.
Каза, че и той знае, затова иска закриването на случая.
И си тръгна.
Е, как изглежда продавачката, Елен? Хубава ли е?
Добре, разбрах.
Тръгвате, или оставате? - Оставам, защо?
Нищо.
Исках да разбера може ли човек със счупена ръка,
бинтована глава, нацепена уста и само с едно здраво око да прави това.
Разбрах. До утре.
Имам още нещо да ти кажа.
Добре е, че не можеш ми отговориш.
Просто исках да го знаеш.
Между мен и Жорж е свършено.
Това е.