Кой си ти?
КАДИЗ, ИСПАНИЯ
Какво е това? - Ваше Величество, уловихме го
в мрежа за риболов. - Кралю, той разправя разни истории.
Струва ни се, че е намерил...
Понсе де Леон.
Казва, че е намерил кораба на Понс де Леон...
... Или е плавал на него. - Не, казах ти...
Понсе де Леон е умрял преди 200 години.
Вярно, ама е умрял, докато е търсил нещо, нали?
Изворът на младостта.
Кога можете да отплавате?
С прилива.
КАРИБСКИ ПИРАТИ: В НЕПОЗНАТИ ВОДИ
ЛОНДОН, АНГЛИЯ
Днес ще обесят пират. Вижте го как увисва!
Пиратски пъпети!
Бързо, татко, че ще пропуснем обесването!
Сега е процесът, скъпа. Обесването ще е след обяд.
Днес ще обесят пират!
Хайде, ставай!
Движи се, пирате!
Или трябваше да кажа ''капитане''?
Хайде! Живо! Качвай се!
Тишина! Ред!
Тишина!
Пред съда застава небезизвестният и популярен пират, грабител и разбойник,
Капитан Джак Спароу!
Казах ви, името ми е Гибс! Джошами Гибс!
Колко пъти... - Чуйте ме! Всички да станат...
... за председателстващия на това дело, Негова Чест, Съдия Смит!
Тишина!
Така...
... какво имаме тук?
Джак? - Тишина!
Не го разпознавам. - Не беше нужно! Какво казвахте?
Името ми не е Джак Спароу. Казвам се Джошами Гибс.
Така ли? Тук пише Джак Спароу. - Вече им обясних.
Не съм Джак Спароу, когото с радост бих идентифицирал пред съда,
ако това би ми помогнало. - Това би било слаба защита
... освен ако не искате да бъдете пребит с тъп предмет.
Затворникът твърди, че не е Джак Спароу. Какво е вашето мнение?
Без процес? Няма ли да разгледаме доказателствата...
Старши заседател, заключенията ви? Виновен?
Това означава, че ще бъде обесен.
Обесете го!
Виновен? - Това не е честно!
Тихо!
Джошами Гибс, намерен сте за виновен по случая...
... че сте невинен, че сте Джак Спароу.
Произнасям присъдата ви и нареждам да бъдете затворен...
... за остатъка на жалкия ви, безсмислен, брадясал живот.
Какво? - Обесете го!
Готово.
Глупости! - На въжето! Обесете го!
Затворникът ще бъде транспортиран...
... до Кулата в Лондон.
Много ви благодаря!
Мерси.
Качвай се!
Живо!
Дявол го взел, сега и двамата отиваме в затвора.
Няма да се тревожиш. Подкупих кочияша.
След 10 минути ще сме извън Лондон, където ще ни чакат коне.
Довечера ще сме на брега. После само трябва да намерим кораб.
Всичко е част от плана, така ли? - Точно така.
Едва тази сутрин пристигнах в Лондон...
... за да спася Джошами Гибс от срещата му с бесилото.
И след като си още жив, бих казал, че се справих успешно.
Какво стана с теб, Гибс? Мислех, че си се хванал на друга работа.
Вярно, но постоянно се ослушвах за новини за ''Черната Перла''.
Никой не знаеше кой ще е следващият й пристан. И тогава плъзна слух.
Джак Спароу бил в Лондон с кораб и търсел екипаж.
Не е вярно. - Това чух.
Дори тази вечер ще набираш хора. В кръчмата ''Дъщерята на Капитана''.
Друг път! Стори ми се странно,
но ти винаги си бил непредсказуем.
Кажи ми нещо. Има ли друг Джак Спароу, който мърси доброто ми име?
Самозванец. - Именно.
Но... самозванец с кораб.
И набиращ екипаж.
Което, по някаква случайност, аз също правя.
Ами ти, Джак?
За последно се беше амбицирал да намериш Извора на младостта.
Някакъв успех?
Обстоятелствата наложиха неизбежно проникновение...
... за дискретност и мъжество.
Искаш да кажеш, че си се предал? - Не е вярно.
Все така решен съм. Адски.
Ще вкуся тези води, Гибс! Запомни думите ми!
О, бързо стигнахме!
Част от плана, нали?
Не.
Ти ли си Джак Спароу?
Там някъде трябва да има едно ''капитан''.
Чувал съм за теб.
А ти знаеш кой съм аз.
Лицето ми е познато. Заплашвал ли съм ви преди?
Пред вас стои Джордж Август, Дюк на Брунсуик-Люнбург.
Архисъкровищник и принц-електор на Свещената Римска Империя.
Крал на Великобритания и Ирландия, както и на вас.
Не ми навява спомен. - Информиран съм...
... че си дошъл в Лондон, за да набереш екипаж за кораба си.
Зъл слух. Не е верен.
Тогава си ме излъгал, когато ми каза, че името ти е Джак Спароу.
Аз съм Джак Спароу, но не съм тук, за да си намеря екипаж.
Това ще да е някой друг.
Някой друг на име Джак Спароу.
Довели сте ми погрешния никаквец.
Намерете правилния и разкарайте самозванеца.
Не, не, чакайте! Един момент. Аз съм Джак Спароу, небезизвестният.
И съм в Лондон. - За да си набавиш екипаж.
За да предприемеш пътешествие до извора...
Някой ще свали ли тези адски окови?!
Бързо.
Знаем, че притежаваш карта.
Конфискувай картата и го пращай към бесилото!
Имаш ли карта?
Не. - Къде е?
Честно ли? Изгубих я.
Съвсем наскоро. - Беше ми докладвано,
че испанците са намерили Извора на младостта.
Няма да позволя на някакъв меланхоличен испански монарх...
... на католик, да получи вечен живот!
Знаеш ли пътя към Извора? - Разбира се, че го знам. Вижте ме!
Би могъл да водиш екпедицията.
Ако позволите, Ваше фаличество...
... в такъв случай ще предоставите ли кораб...
... и екипаж? - И капитан също.
Добър ден, кралю!
Позволете ми да възразя - защо този човек не е във вериги?
Трябва да бъде окован веднага! - В центъра на двореца ми? Едва ли.
Хектор.
Колко приятно е да видя колега пират да се издигне в живота.
Пират? Не. Капер.
На мисия, упълномощена от Краля и под негова закрила.
Както кажеш, но първо...
... какво се случи с любимата ми ''Перла''?
Загубих ''Перлата'' така, както загубих и крака си.
Загубил си ''Перлата''?! - Да.
Защитавах я яростно, но въпреки това тя потъна.
Ако този кораб наистина е потънал, ти трябва да си на дъното с него.
Капитан Барбоса, докато ние се мотаем, испанците увеличават преднината си.
Искрено вярвам, че ще успееш...
... и ще бъдеш възнаграден с висшия статут, който така желаеш.
Да ви служа ми е достатъчна награда, кралю!
Вие, сър, прибягнахте до низост.
Джак, времето ни изтича.
Защо да не се присъединим към победителите?
Общуваш с по-висока класа хора.
Разбирам всичко.
Освен перуката.
Измъква се! Спрете го!
Спрете пирата!
Успокойте се!
Избяга. - Оставете на мен, кралю!
Стражи! Стражи!
Намерете го!
Ето го!
Това ли беше?
Спрете каретата!
Спрете! В името на краля!
Махнете се от пътя!
Спрете пирата!
Махнете се от пътя!
Огън!
Измъква се! След него! Спрете го!
След него!
ДЪЩЕРЯТА НА КАПИТАНА
Мръсен пират.
Здравей, Джаки.
Здравей, татко.
Чух, че сформираш екипаж.
Щом достатъчно хора го твърдят, значи трябва да е вярно.
Чух и накъде си се запътил. Към Извора.
Бил ли си там?
Това лице изглежда ли ти като да е било при Извора?
Зависи от светлината. - Сине, Извора.
Ще ти трябват конкретни предмети за ритуала.
Два бокала.
На картата имаше бокал. - Два, сребърни.
От кораба на Понс де Леон. Ще ти трябват и двата.
За? - Ритуала. Не бъди глупак, Джаки!
Научи детайлите, преди да отплаваш!
Да отплавам. С удоволствие, но ще ми трябва кораб.
Онези приятели там, те имат кораб.
В момента търсят моряци.
Сърцето ми е пронизано от Купидон презирам бляскавото злато
И още нещо, Джаки.
Изворът ще те изпита. Помни думите ми!
Сърцето ми е пронизано от Купидон Презирам бляскавото злато
Никой не може да ме утеши
Освен моя смел моряк
Разбрах, че набирате екипаж. - Вярно.
Джак Спароу се подготвя за малко приключение.
Ама ти си голям куражлия, а?
Да се появиш облечен така? Какво, да не си някакъв самозванец?
Имаш ли представа кой съм аз, друже?
Тумба! Тук има един тип, който си е забравил името!
Приятели, ще плавам със Спароу.
Кой ще почерпи едно?
Кой е следващия?
Донеси ни още такива!
Да, донеси 4!
Открадна ме, а сега съм тук, за да си се върна.
Престани!
Само един жив човек знае тази маневра.
Винаги съм искал да го направя.
Здравей, Анджелика.
Здравей, Джак. Впечатлен ли си?
За малко да те убия един-два пъти.
Трогнат съм от тази най-чиста форма на ласкателство.
Но защо?
Ти си единственият пират, за който можех да мина.
Това не е комплимент.
Не се тревожи! Простих ти отдавна.
За какво? За това, че те оставих? - Спомни си, че аз те оставих!
Един джентълмен винаги позволява на дамата да поддържа фантазиите си.
Виж, Спароу! Докато моряците ми си получават парите,
са готови да се съобразят с всякакви странности.
Има само една странност, с която не мога да се съобразя.
Приемам да бъда олицетворен само като капитан и нищо друго.
За това ще ти трябва кораб, а както се оказва, аз имам такъв.
Би ми бил полезен, да. - Чух, че си бил при Извора.
Напоследък се разпространяват много слухове.
Изворът на младостта. - Скъпа ми Анджелика, не се тревожи!
Имаш още няколко пълноценни години в себе си.
Все така чаровен.
Не ми отговори. - А? За Извора? Загуба на време.
Милейди, идват неморски изглеждащи хора, от официално естество.
Твои приятели? - Възможно е, без да искам,
да съм обидил някой и друг крал. - Отвори!
Не си се променил. - А според теб е нужно?
Да. - В името на Нейно Величество, отвори!
Ти ме предаде. Съблазни ме и ме използва.
Бях неопитна в тази игра.
Демонстрира добра техника за току-що опорочена.
Заплахата е надвиснала. Елате, милейди!
Отвори!
Бях готова да дам обет, а ти...
Какво търсеше в испански манастир?
Обърках го за бардак. Без да искам, честно.
Ето го! Там е!
В неизгодно положение сме.
Говори за себе си. За разлика от някои, които се опитват,
но не могат да стъпят на малкия му пръст,
аз съм самият Капитан Джак Спароу.
Как можа да кажеш, че съм те използвал?
Много добре знаеш защо.
Да, знам, но как можа да го кажеш?
Е, как стоят нещата? - Кои неща?
С Извора.
Какво знаеш?
Случайно да са в теб два сребърни бокала, притежавани от Понсе де Леон?
Не. - Така си и мислех.
Защо? - Чух разкази.
Слухове.
Ти, разбира се, си запозната с ритуала.
Да, запозната съм.
Какво представлява? Какво се изисква?
Русалка, Джак.
Имате грешка. Присъдата е до живот. Не на смърт. Живот!
Барбоса. - Благодаря ви, господа!
Вярвам, че можеш да вържеш възел.
Трудна работа е да накараш човек сам да си върже въже за бесилото.
Каквото си посял, това ще пожънеш.
Какво се е случило с теб? - Къде ще да е Джак Спароу?
Избягал ли е? - Не разполагам с много време.
Корабът ''Провидение'' вдига платна призори.
Ако не искаш да го изпратиш, висейки тук...
... с уста, пълна с мухи,
говори сега!
Вземи ме с теб. Където и да е...
Къде да те взема? Към Извора? Нали?
Там ли ще да се е запътил Джак?
Имаш ли какво да ми предложиш, Гибс?
Каквото и да е?
Заклевам се, няма да видиш зората.
Дай я!
Глупак! Имах достатъчно време, за да изуча тези дяволски кръгове.
Всеки маршрут, всяка дестинация. Всичко се пази... тук.
Добре дошъл във флота на Негово Величество, Гибс!
Събуди се!
Да, сър.
Какво? Получила се е ужасна грешка. - Продължавай!
Не биваше да съм тук. - Мнозина са се събуждали,
без да знаят какво, кога или защо се е случило.
Без спомен за вечерта, след като са се записали и изпили надницата си.
Не, не разбираш.
Аз съм Капитан Джак Спароу. Оригиналът! Единственият!
Скръм, удоволствието е мое. Продължавай!
Скръм. - Сложи си лактите вътре.
Какъв е този стъклен ковчег? - Да ти приличам на шефа тук?
Къде съм? Извинете ме, Капитан Спароу, сър!
Имам удоволствието да ви приветствам...
... на световноизвестния кораб ''Отмъщението на Кралица Ана''.
Черната брада.
Работи!
Този е интересен. - Зомбифициран е.
Зомбифициран - дело на Черната брада.
Всички помощник-капитани са еднакви. Прави ги по-послушни.
И неизмеримо по-злонравни.
Хайде! Чистете!
Пътуваме поне от пет дни.
Да. По мириса на морето ли можеш да прецениш?
По мириса на екипажа.
Какво е направил този злощастен тип?
И какво да не правя аз?
Този ли? Той е църковен човек.
Постоянно говори за Всемогъщия Бог. - Върл християнин на кораба?
Мисля, че е мисионер. Чух, че са го пленили при нападение.
Той бил от малцината оцелели на кораба.
Помощник-капитанът не позволила да го убият, заради отношенията му с Бог.
Помощник-капитан да се застъпи за някакъв затворник...
Това не се вижда често. - ''Не позволила''?
Помощник-капитанът жена ли е? - На работа!
Поддържайте курса!
Ти си безмилостна, бездушна, опърничава гад!
Казах ти, че имам кораб. - Не, Черната брада има кораб,
на който в момента съм затворник.
Можем да го направим.
Изворът на младостта. Както винаги си искал.
Черната брада. Едуард Тийч. Пиратът, от който всички се страхуват.
Възкресител на мъртвите в свободното си време.
Ще ме послуша. - Той не слуша никого.
Може би собствената си дъщеря?
Дъщеря... като по кръвна линия?
Изгубена отдавна. Намерена наскоро.
Която обича татенцето си с цялата си душа.
И той се върза? - Бях убедителна.
Тогава Изворът остава за него. Или за него и теб, но не и за нас двамата.
Не, това е най-хубавата част. Дотогава той ще бъде мъртъв.
Ти ли ще се погрижиш за тази част?
Има пророчество.
Може би не вярваш в свръхестественото.
О, не, не! Видял съм това-онова.
Ето какво гласи:
Черната брада ще срещне смъртта си до две седмици...
... в лицето на еднокрак човек.
Затова му трябва Изворът.
О, Гибс, нямаме си карта!
Може би ще бъдеш така добър да ни помогнеш с посоката.
Моля те, съкровище, налей ми едно!
Не! Ние сме капери, не войници, Гибс!
И в името на краля ще се държим като такива.
Да, Капитане!
На прав път ли ще да сме, Гибс?
Да, прав ще да е. Ето го доказателството ти.
Испанецът.
Всички по бойни позиции! Готови! Обърнете кораба!
Затегнете платната с два пункта! - Два пункта!
Освободете оръдията!
Артилеристи, по места! - Готови, сър!
Чакайте заповеди!
Готови!
Оръдията са заредени, сър!
Сър... Заповеди, сър?
Дори не си обърна главата.
Изворът е наградата.
Изглежда, не си струваме времето, за което ще ни потопят.
А сега изоставаме! Хайде, опънете платната!
Хайде, всички на платната!
Плавайте бързо между вятъра и прилива!
Темата, господа, е бунтът.
Най-долен метеж.
Записах се за кораба на Джак Спароу, а не на някакъв самозванец.
При това, дама.
И никой не обели дума за този обезпокоителен екипаж.
От тях ми настръхват космите по врата.
Събрах ги. Всичките.
Браво, момче!
Да продължаваме! Черната брада.
Какви са навиците му? - Стои предимно в кабината си.
Точно така, в кабината си.
Да, но когато излиза... - Той хич не излиза.
Все трябва да излиза от време на време.
Не, не съм го виждал.
Някой от вас плавал ли е с него преди? - Не. Никога.
Някой от вас виждал ли го е? - Не.
Стои си в кабината. Никой не е плавал с него, никой не го е виждал...
Добри новини, господа! Това не е корабът на Черната брада.
Това не е ''Отмъщението на Кралица Ана''.
Определено е! - От къде знаеш?
Виждал съм името. На гърба на кораба.
Господа, другари по служба.
Бяхте чудовищно подведени.
Подвели са ни, значи? - Да.
Излъгали са ви за дестинацията ни.
Смъртта се изправя пред нас,
докато плаваме към Извора на младостта.
Положението е тежко, приятели!
Сигурна смърт. - Градината на клетите души.
Ненавременен край за нас. - Освен ако...
... не превземем кораба.
Да го превземем, тогава! Сега!
Вървете де!
Помогнете ми! - Дайте им го!
Събудете се! Наш е!
Помогнете ми!
Джак.
Ако това е сън, можеш да не сваляш меча и ботушите.
Ако не е... - Сън е.
Не, не е!
Стори ми се редно да те предупредя, че превземаме кораба.
Нищо лично.
За теб ще бъде най-добре...
... ако не се месиш.
По дяволите!
Нещастник!
Или си с нас, или си срещу нас! - Нито съм с вас, нито съм срещу вас!
Може ли така?
Религиозен е. Мисля, че е задължително.
Бийте се до горчивия край, непохватни маймуни!
Завържете го здраво!
Корабът е наш!
Господа.
Ще да съм подложен на объркване.
Почивам си там...
... и изведнъж чувам безбожна врява на палубата.
Моряци изоставят местата си, без заповед, без разрешение.
Обикновени наемници...
... превземат кораба за тяхно ползване.
Какво ще да е това, помощник-капитане?
Бунт, капитане. - Повтори?
Бунт! - Именно.
Бунт.
И каква участ се пада на бунтовниците?
Знаем отговора на това, нали?
Бунтовниците на бесилото!
Капитане, искам да докладвам за бунт.
Мога да назова пръсти и да соча с имена.
Няма нужда, господин Спароу. Те са овце, а ти - техният пастир.
Споменах ли, сър, каква прекрасна дъщеря имате?
Подходящо последно видение за обречената душа.
Помни, татко! Имаме нужда от него.
Ако не убивам по някого от време на време,
забравят кой съм. - Страхливец!
Не забравят.
Екипажът ти вижда що за мерзавец си.
Страхливец, независимо колко човека убиеш.
Два пъти за един ден се оказвам объркан.
Не си объркан, а се страхуваш.
Не смееш да поемеш по пътя на праведните, по пътя на светлината.
Не, сър. Истината е много по-проста от всичко това.
Аз съм лош човек. - Това също.
Може да се наложи да убия и теб, духовнико.
Гореща кръв, досущ като майка си. - Татко, моля те!
Все забравям защо този мисионер е на кораба.
Дъщеря ми се страхува за душата ми или каквото там е останало от нея.
Наистина ли искаш да ме спасиш, дете мое?
Всяка душа може да бъде спасена.
Истина ли ще да е това, млади духовнико?
Да, въпреки че ти си тежък случай.
Въпреки всичко, аз се моля за всяка злощастна душа на този пъклен кораб.
Обезоръжаваш ме с вярата си.
Осем камбани! Коя от вас, злощастни души, беше на стража?
Аз. Аз бях на стража. - Артилерист?
Ти?
Да.
Готвачът.
Перфектно. Спуснете лодката!
Обърнете кораба!
Защо го направи? - Заради бунта. Законите ни са ясни.
Законите ни позволяват на капитана да прояви снизходителност.
Давам възможност на този човек сам да определи съдбата си.
Шанс, който не давам на всекиго.
Ти знаеш.
И, разбира се, шанс да докажеш силата на молитвите си.
Моли се да бъде избавен от... злото?
Пълен напред! - Спри! Дай шанс на човека! Дай...
Знаеш ли кога се чувствам най-близо до Създателя?
Когато виждам страдание, болка и мъка.
Тогава се разкрива истинският облик на този свят.
Аз пък го виждам, когато във времена на несгода и трагедия...
... се показват доброта и състрадание на тези в нужда.
Може би ще се помолиш за него да оцелее, а?
Моля, все още има надежда! - Отново!
Аз всъщност нямам никакъв интерес към Извора, така че ако ти си решен,
може да ме оставиш на всеки пристан. - Това е всичко, старши кормчия.
Думите ти те обгръщат като мъгла и те правят труден за виЖДане.
Ами ти, величествена Черна брада?
Казват, че си бил обезглавен. И въпреки това си преплувал...
... три пъти около кораба и си се върнал на борда.
А сега бягаш от страх.
От страх. - Към Извора.
Старши кормчията вижда неща, преди да се случат.
Той предрече смъртта ми - така се е произнесла съдбата.
Нишките й са се скъсали за мен.
Имаш забележителна почит към съдбата, друже.
А ти? - Аз ли? Скептично съм настроен
към предричането на всякакво бъдеще, включващо мен.
Би било глупаво да се бориш срещу съдбата, но се изкушавам да я измамя.
Ще стигна до Извора. Ти ще ме водиш.
Този нож ще ти послужи не по-добре от бунта, който организира.
Бунтът ми послужи добре. Осигури ми разговор с теб.
Да.
Да те предупредя.
За помощник-капитана ти, която се преструва на други хора.
Казвай!
Тя не ти е дъщеря.
Смееш да говориш така за моята плът и кръв?
Сър, жената е ненадмината в изкуството на заблудата.
Знам го със сигурност. Без да искам я пратих по порочния път.
Въпреки, че не мога да си припиша заслуги...
... за изобилстващия й природен талант.
Анджелика. Любимата ми дъщеря,
единственото хубаво нещо, което съм направил...
... а ти твърдиш, че си я опорочил?
Сър, тя е жив дявол.
По-страховита от див звяр.
От гладен див звяр със скърцащи зъби.
От отмъстителен, гладен звяр от ада...
Татко? - Миличка!
Не е нужно да го нараняваш, татко! Той ще ни помогне. Нали, Джак?
Виждаш ли? Дори в този момент тя се грижи за благополучието ти...
... което прави лъжливи твърденията ти за нея.
Ще ни заведеш до Извора, нали?
Или казано по друг начин...
Ако не стигна до Извора навреме...
... ти също няма да стигнеш.
Тогава веднагически ще хвърля един поглед на картите, нали така?
Сър.
Капитане, неприятно ми е да докладвам слухове,
плъзнали из екипажа, отнасящи се за курса ни.
Затваряй си плювалника и се разкарай!
Така да бъде тогава. - Моите уважения, сър!
От какво се страхуват мъжете? Казвай! Разкажи ми!
От залива Уайткап. - Да, залива Уайткап.
Всеки безполезен моряк се страхува от това име. И с право...
... въпреки че малцина знаят защо или смеят да попитат.
Историите верни ли ще да са? - Речи какво ти сломява духа...
... или го запази за по-суеверните люде.
Русалки, Капитане! - Вярно, русалки.
Морски духове, дяволски риби, гладни за човешка плът.
През водите на русалките - това ще да е нашият път.
Не позволявай на духа ти да рухне, русалките ще се погрижат за другото...
... та чак до костите.
Спокойно! Спокойно!
Намерете кураж или се пригответе да се изправите срещу страховете си!
Спасявайте се!
Човек зад борда! - Не! Дезертьор.
Обърнете курса. - Не!
Господа, няма да искам повече от вас, отколкото е човешко,
но ви питам: Не сме ли ние хората на Краля?
Да!
На мисията на Краля? - Да.
Не забелязах страх в очите на испанците, когато ни подминаха.
Не сме ли хора на Краля? - Да!
Да! По позиции и продължаваме напред!
Отплаваме право към залива Уайткап!
Пълен напред, залива Уайткап!
Ела! Нещо за пиене?
Вино, музика, свещи.
Джак, мисля, че сме били по този път и преди.
Да, били сме.
Спомням си добре.
Превъртане, усукване, обръщане, обикаляне, гърчене.
Безконечно гърчене.
Спомняш ли си Сент Доминик?
Мартиника. На Сент Доминик се опитах да те убия.
Същата работа.
Колко неподходящо за първи помощник.
Аз ли бях първият? Често съм си задавал този въпрос.
Можеш да бъдеш много очарователен, когато искаш нещо.
Номерът е да избереш какво.
Истината, тогава.
Черната брада свърши работата си.
Двамата с теб можем да отидем до Извора...
... където ще си поделим славата, която ще ни залее...
... както и други избрани разврати.
И ще ти разкажа за ритуала на Извора.
Да. Езическият ритуал.
Мога ли да ти се доверя?
Имам нужда да си на моя страна. - Прескъпа Анджелика,
двамата с теб сме като дупе и гащи, любов!
Кажи ми правилата.
Вода от Извора на младостта.
Блещукащата сълза на русалка.
Сребърните бокали на Понсе де Леон.
С тези предмети...
Да? - С тези предмети,
можеш да вземеш всичките години от живота на друг.
Знаеш ли какво означава това? Двамата с теб не можем да отидем сами.
Ритуалът изисква жертва.
Много жалко. - Да, така е.
Усещам, че влечението ми към Извора се поизпарява.
Но на кораба има нещо, което ти искаш.
Какво ще правим с Черната брада?
Той е в кабината с картите. Ще трябва да сме бързи.
Той пази всеки кораб като награда.
Помогни ми и ти обещавам, който кораб поискаш.
Въпреки че ми се струва, че знам кой ще избереш.
''Черната перла'' в бутилка?
Защо ''Черната перла'' е в бутилка?
Още по-дразнещ е като дребосък.
Уговорихме ли се? - Анджелика, познавам те.
Не би отнела живота на невинен човек.
Какво ще кажеш за еднокракия?
Имам нужда от години.
Не за мен. За баща ми.
Аз наистина съм дъщерята на Черната брада.
Вярваш на собствените си лъжи, любов. - Не, той е мой баща.
Лъжите, които ти наговорих, не бяха лъжи.
Излъга ме, казвайки истината?
Да. - Много добре.
Може ли да го използвам? - Ти така или иначе ще го направиш.
Разбира се.
Няма ли да се откажеш от заветната цел?
Искам баща. Досега съм нямала.
Анджелика, баща ти, Черната брада...
... е зъл и ще те убие, ако му се отдаде възможност.
Не може да бъде спасен. - Кой си ти, че да слагаш...
... граници на изкуплението?
Ти открадна години от живота ми. Дължиш ми го.
А ти си на път да се погубиш...
... и аз нямам намерение да стоя и да гледам.
Залива Уайткап!
Съберете се на палубата! Качвайте се в лодките!
Изпънете ги добре!
Без заплитания. Нека изглеждат добре за нашите изящни гости.
Ще ни трябва светлина. Много светлина.
След мен!
Помирисваш ли? Китова мас. Гори като чудо Господне.
Можеш ли да запалиш фара? - Направен е от англичани.
Да не се надяваме прекалено.
Старата луна в прегръдките на новата. За първи път през това лято.
Идеално за ловене на сълза на русалка.
Обречени сме. Привлича ги изкуствената светлина.
Акулите ли? - По-лошо от акули, приятел.
Съвсем скоро ще се появят русалките.
Помни ми думата! А ние сме примамката.
Чувал съм, че целувката на русалка предпазва моряка от удавяне.
Не ставай глупав! Всички русалки са женски, синко,
и прекрасни като райски сън.
Но дойде ли време за сериозната част, така да се каже...
... те издърпват моряка от лодката...
... или от палубата на кораба, правят там, каквото правят с него...
... и после го завличат на дъното, където го удавят и изяЖДат.
Или понякога в обратен ред.
Пей! - Какво?
Обичат песните.
Казвам се Мария
Красива дъщеря на търговец
По-високо. - Напуснах родителите си
И три хиляди паунда на година
Сърцето ми е пронизано от Купидон
Презирам бляскавото злато
Нищо не може да ме утеши
Освен моят смел моряк
Сърцето ми е пронизано от Купидон
Презирам бляскавото злато
Нищо не може да ме утеши
Освен моя смел моряк
Господ да ме опази!
Вижте! Вижте там!
Ще я изплашиш! - Да! Много й здраве!
Можеш ли да говориш?
Да.
Красива си.
Ти ли си този, който пее? - Да.
Ти ли си моят смел моряк?
Аз ще да съм. - Дръж се прилично!
Не съм получил много...
... в краткия си, мизерен живот.
Но поне ще разправям, че Скръм е получил целувка от истинска русалка!
Сърцето ми е пронизано от Купидон
Презирам бляскавото злато
Нищо не може да ме утеши
Освен моят смел моряк
Елате, красиви девойки
Които и да сте
Ако обичате смелия моряк
Разсичащ бурното море
Сърцето ми е пронизано от Купидон
Презирам бляскавото злато
Нищо не може да ме утеши
Освен моя смел моряк
Сърцето ми е пронизано от Купидон
Презирам блвскавото злато
Нищо не може да ме утеши
Освен моя смел моряк
Изпълняваме плана! Започна се!
Помощ!
Скръм!
Огън!
Не се страхувайте! Пропъдете ги до брега!
Мрежите във водата! Бързо!
Отстъпете към сушата! Спасявайте се!
Отстъпете, казах! - Страхливци! Обратно във водата!
На сушата няма спасение! Заклевам ви!
Хайде!
Хванахме една!
Влюбен съм!
Проверете ранените! Вижте дали няма някоя жива русалка!
Хайде, помогнете!
Браво, моряко!
Всички ли го видяха? Защото нямам намерение да го повтарям.
Обратно на кораба! Отправяме се към скривалището. Веднага!
Господи, това... - Русалка.
Прекрати тази лудост! - Не мога.
Виждал ли си стъпките си в пясъка на плажа, като се обърнеш назад?
При мен е така, само дето стъпките са пред мен.
Стъпка, всъщност. - Заливът Уайткап, сър!
Трябва да бързаме!
Ще пътуваме пеш. Гибс, трябва ми водач!
Но, сър, хората... - Вече ще да са мъртви.
Не звучат така. - Така ли?
Не чувам друго, освен чайките, които свиват гнезда.
Какво чувате вие, г-н Гроувс?
Чайки... свиващи гнезда.
Нищо повече. - Имаме ли посока, Гибс?
Господи!
Главата ти или посоката. Едното или другото. Нямам предпочитания.
Хайде, всички! Напред!
Ти си на ход, Спароу! - Беше ли нужно?
Най-добре да не знаеш местонахождението на кораба ми.
Предпазлив човек съм. - Аз също.
Първо искам...
... кораба на Понсе де Леон.
Защо трябва да я мъкнем с нас?
Защото сълзите не траят дълго. Ще имаме нужда от свежи.
Какъв беше ритуалът?
Вода от Извора и сълза на русалка? - И два сребърни бокала.
Единият със сълза, другият - без.
Единият със сълза, вода и в двата? Малко сложно, не мислиш ли?
И в двата има вода. Само в един се пуска сълзата.
Човекът, който изпие водата със сълзата в нея...
... получава всичките години живот на другия.
Колко години?
Всички, които са живели,
и тези, които са щели да изживеят, ако съдбата е била по-благосклонна.
Свещенико.
Взимайки под внимание възможността за мой неуспех...
... бих искал да се отбележи, че съм готов да вярвам във всичко,
стига да бъда приет на място, където отиват всички приятни хора.
Имаме си дума за това. Конверсия.
Щеше ми се да се споразумеем набързо.
Старши кормчия!
Тя не може да диша! - Има вода.
Трябва й въздух!
Отвори го. - Ще избяга.
Убиваш я. - Подкрепям мисионерската позиция.
Видя ли?
Движение.
Както си и знаех. Не е насам!
Това е пътят, нали?
Разбира се, че е, но трябва да се преместим на изток.
Това ще ни отклони от пътя към бокалите.
Тогава ще се върнем. - Няма време.
Ти настоя да доведем русалката. - Бунтът също не помогна.
Ходиш като момиче. - И ти си същият.
Някой трябва да отиде. - Да се разделим?
Да скочи? Нямам търпение да го видя.
Спароу ще отиде. Ще намери кораба и вземе бокалите.
Защо си мислиш, че ще се върне? - Да, защо си мислиш, че ще се върне?
Не можем да му се доверим, татко! Аз ще отида.
Тя ще отиде.
Колко остана до Извора? - Времето ми изтича.
Около ден пеша на север по устието на реката...
... ще стигнеш до редица вирове. Тогава вече ще си наблизо.
Ти ще отидеш.
Бях сигурен, че ще се стигне дотук.
Нали знаеш онова чувство, което се появява, когато стоиш на високо.
Внезапна нужда да скочиш?
Аз го нямам.
Имам нужда от тези бокали. - Стреляй! Спести ми скока.
Ти ще отидеш. И ще се върнеш...
... иначе ще убия нея.
Не би убил собствената си дъщеря. - Старшина, донеси още шест пистолета,
махни барута на 4 от тях, но не ми казвай на кои.
Ти избираш, Спароу.
Не този.
Този. - Сигурен ли си?
Разбира се, че съм.
Отново.
Моля те, дори не са заредени.
Отново.
Ако толкова искаш да я убиеш, защо не й позволиш да скочи?
Какво? - Ако скочиш и умреш,
тогава ще дойде и нейният шанс.
Отново.
Ой.
Ако скоча, ще оцелея ли?
Куклата.
Да, ще оцелееш. - Това са глупости! Скачам!
Мокър. Отново мокър.
Продължаваме. На север към Извора.
Браво, татко!
Знаеше кои пистолети са заредени, нали?
Разбира се, любов моя!
Щеше да е добре да имаме карта.
Или кораб.
Спри! Не мърдай!
Не й позволявай да те докосне!
Какво лошо има в това старецът да си има хоби?
Защо спираш? Движение!
Движение! - Ще спите, когато сте мъртви.
Движение!
Късметът отново е на наша страна.
''Сантяго''.
Небезизвестният кораб на Понсе де Леон.
Там няма никой. Добре.
Не бива да спираме!
Ще вървиш!
Не мога.
Върви или умри!
Хвани ме с ръце през врата. - Не моля за помощ.
Но имаш нужда от нея.
Бързаме, нали? - Не изоставайте!
Стойте тук, докато не кажа!
Такава красота.
Със сигурност си Божие създание,
а не потомък на тъмните създания,
ненамерили спасение в Ковчега.
Такава красота...
... но смъртоносна.
Смъртоносна? Не! - Ти ме нападна.
Не. Ти си различен.
Различен? - Не си ли? Ти защитаваш.
Ти ли...?
Ти ме спаси от отломките.
Виждаш ли Извора? - Не, но сме близо.
Доведи създанието. Покрий главата му.
Тя си има име!
Сподели.
Казва се Сирена.
Понсе де Леон.
Ако 40 пирати сънуват 40 нощи за съкровища,
няма да докарат съдържанието на тази стая.
Ти...
Ти. - Не...
...Ти. - Аз бях тук първи.
Ти, защо си тук? - Черната брада ме прати.
А ти? - Сребърни бокали...
... за моя крал. - О, моля те!
Назад! Трябва да го балансираме!
Целият кораб ще се плъзне!
Добре.
Ами ако и двамата изберем предмети с приблизително еднаква тежест?
Върни го!
Не пипаме нищо!
А това? - Бокалите.
Че защо ще ги видиш първи? - Добре.
Заедно.
Камъни.
Испанецът.
Пред нас са, друже.
Ще погледна картата. Ако е това, от което се страхувам...
Чудя се защо са я оставили.
Остави картата на място.
Те знаят пътя. Но знам също къде е най-вероятно да направят лагер.
Джак!
Гибс, бях на път да те измъкна от затвора.
Ти открадна картата ми. - Да. Най-добре да тръгваме.
Оле!
Русалки.
Внимателно, вировете са дълбоки!
Ако избяга, всичко е загубено. Старшина...
Виж! Погледни!
Оставена да умре, да изсъхне на слънце.
Наполовина във водата. Недостатъчно, за да оживее...
... но достатъчно, за да умре мъчително.
Помисли! Твоите хора, убити заради сълзите им.
Сирена, няма ли да поплачеш?
Всички умират, дори и ти. Скоро дочух. - Слушай...
Слушай!
Не чуваш ли виковете на сестрите си?
Не ги ли чуваш?
Имаме нужда само от една сълза.
Зло създание!
Да отрежем пръстите й един по един! - Удушете я!
Ще изрежем сълзите иззад очите!
Какво ще кажеш ти?
Може би ще си промени мнението, когато слънцето изгрее.
Да, ще изгори, но аз не мога да чакам слънцето.
Дали да не напалим огън?
Не. - Не ми се противи, духовнико!
Няма да я измъчваш! - Имаме нужда само от една сълза.
Ще откъсна всяка люспа от тялото й, ако намеря за добре.
Ако не ти харесва, отиди да се молиш.
Грешах. Не всяка душа може да бъде спасена. Твоята не може.
Забележете господина, бивш духовник.
Това зло създание, както я наричаш, е равнозначна на стотици от теб.
Имаш ли чувства към нея?
Имаш чувства към нея.
И не отричай това, което е очевидно.
Въпросът е...
... дали тя харесва теб?
Боже, харесва те! Имаме късмет!
Отрони сълза...
... или стани свидетел на смъртта на тази бедна душа.
Ако го направиш,
ще ти бъда благодарен.
Тъга, да, но мъка...не още. - Не от твоята ръка!
Времето и приливът не чакат никого. Старшина.
Русалките са издръжливи.
Или поне по-голямата част от тях.
Завържи я като другите. И се отърви от тялото.
Сигурна ли си? - Да.
Аз съм жена. Тя също.
Какъв е планът ти, Джак? Да се съюзиш с Барбоса.
Има едно момиче, жена от противоположния пол.
Кога е нямало? - Или е редно да я нарека ''девойка''.
Ще спасяваш девойка? Това не си го правил досега.
Да, но това е защото е възможно...
да съм я наранил преди много време. - Казвай!
Гибс, това е жената от Севиля.
О, преструваш се, че я обичаш, а после я оставяш и разбиваш сърцето й.
По-лошо. - Може би, за кратко, бях...
... развълнуван. - Развълнуван?
Развълнуван. - За чувства ли говориш?
Не чак чувства. По-скоро...
Добре, чувства, дявол те взел!
И въпреки това я остави? Това е долно.
Благодаря.
Прикритието пред силата. От тук поемам аз заради състоянието ти.
Нямаш термити, нали? - Оценявам загрижеността ти,
но ще ти правя компания през цялото време.
Чакай тук, лейтенант! За моя сигнал.
Ето. Този. Той ще да е лидерът.
Хубаво огледай палатката му, защото там...
Не, чакай! За Бога, това трябва да са те!
Мечът ти мирише странно.
Вярно. Отрова от вътрешностите на жаба.
Само драскотина и си мъртъв за минути.
Тогава го насочи в другата посока. Не обичам жаби.
Какво правиш? - План за бягство.
Ти не правиш ли така? - Да.
Но понякога импровизирам.
Сега какво?
Изнасяме се бавно и спокойно. Все едно сме техни хора.
Съжалявам, Сирена! - Филип, ти си жив!
Да. - Дойде за мен!
Защо?
И ти си различна, нали?
Не познаваш ли доброта? Състрадание?
Сълзи от тъга - никога.
Русалките са прекалено силни за това.
Но сълзите от радост...
И без това за тях казват, че са най-силните.
Сирена, заклевам се, нямам нищо общо с това!
Пуснете я! Вече не ви трябва. - Да я пусна? Не!
Завържете я! Оставяме я тук.
Как сработва планът за бягство? - Това е твоят шанс за импровизация.
Опитвам се. Мисля, че ще успея да измъкна едната си ръка.
Имаш нож. Това е много добре.
Още по-добре.
И аз искам такъв.
Да пием за отмъщението! Сладко и директно.
Отмъщение? - Стига, Хектор!
Ако искаше бокалите, щеше да забележиш, че ги няма.
Дебнеше в очакване. На Черната брада.
Крал Джордж. Капер. Перука. Обидна театрална фасада.
Не се връзвам. - Не беше там онази нощ.
Когато загуби ''Перлата''? - Отнета, не загубена.
Бяхме до бреговете на Испаньола, когато ни нападнаха.
Без провокация или предупреждение. Без предложение за преговори.
Бяхме обсипани с гюллета.
И тогава морето под ''Перлата'' започна да се размътва.
''Перлата'' се движеше хаотично.
Всяка дъска, всеки парапет, всеки рангоут започна да скърца.
Обшивката оживя.
Собственият ни кораб се обърна срещу нас...
... завързвайки екипажа, увивайки въжетата около тях като змии.
Хвана и моя крак.
Но ръцете ми бяха свободни, а сабята ми беше под ръка.
Аз съм капитан на кораба, не Черната брада.
Аз съм господар на съдбата си, не Черната брада.
Направих това, което трябваше бъде направено.
Оцелях.
Значи... не търсиш Извора.
Крал Джордж не ме интересува...
... нито приказките, даващи надежда за възстановяване на крайници,
но бих дал лявата си ръка за възможността да убия Черната брада.
Не дясната? - Имам нужда от силната си ръка...
... за да пронижа сърцето му с отровното си острие.
Ще направя така, че да ти се отдаде възможност, друже.
Затворникът бяга.
Бяга! Разпръснете се! Намерете го!
Бързо! Бързо!
Не стреляйте! Искам го жив!
Предположих, че това е сигналът.
Изнасяйте се! Готови! - Врагът скоро ще бъде тук.
Съжалявам за бокалите, но закъснявам за среща.
Няма да се върна. - Няма нужда.
Ще пием ли по едно? - Ще пием при Извора.
Как става така, че всеки път сочиш с нещо остро към мен, когато се срещнем?
Донесе ли бокалите, Спароу? - Да!
Виждам, че си довел приятел. - Така е.
И еднокракият човек е наблизо, нали?
Да.
Сега... Преди да ги предам, имам едно-две условия.
Казвай. - Първо...
Ще ми върнете компаса. Не, това е второ.
Първо, закълни се,
че няма да нараниш Анджелика. - Няма да се кълна заради теб.
Но не ми коства нищо да призная, че тя никога не е била в опасност.
Второ, бивше първо,
искам си компаса. Моля? Заслужих си го.
Имаш ли представа колко трудно беше да хвана това мръсно прасе?
Не голямото, това с четирите крака.
Благодаря. И трето, г-н Брада...
... случва се, не много често, да преосмисля злодеянията си...
... и най-важното сред тях искам да кажа колко зле се държах с г-н Гибс,
моя помощник-капитан. - Да! Сега, като го спомена...
Оставих го да гние в затвора. Не ми пукаше.
Все още не ми пука, но идеята е, че трябва да го освободиш.
Така ли? - Така мисля.
Бързо, че прасето ще избяга и бокалите ще изчезнат.
Джак, ако не възразяваш... - Готово.
Освободете свинята.
Възможно ли е, ако не възразявате, да ви правя компания...
Това ще те отведе до свободата, друже.
Заклевам се, че беше някъде тук.
Не трябва да спираме.
Задънен край!
Задънен. Край. - Задънен край.
Започвам да си мисля, че не знаеш къде отиваме.
Казват, че не е важна дестинацията, а по-скоро самото пътуване.
Бокалите, ако обичаш.
Отдръпнете се.
Джак, ти някога...
... виждал ли си Извора с очите си?
Би ли повторила въпроса, моля? - Старшина.
Не, не!
Чакай, чакай! Чакай!
''Агуа де Вида''.
Скръм...
... ще ми помогнеш ли? - Приятел?
Толкова е красиво.
Спароу, ще бъда първият, опитал от водите му.
Татко.
Еднокракият.
Довел си го тук. - Бих ли го направил?
Едуард Тийч!
За престъпленията, извършени по широките морета...
... и с властта ми, дадена от Негово Величество Краля...
... и безбожно количество лично задоволство...
... те поставям под попечителството на съда...
... и те обявявам за мой затворник.
Номерът ми свърши, така ли?
Престъпленията ти включват, но не се изчерпват с пиратство, предателство...
... убийство, мъчение от най-долен вид...
включващо бруталната кражба на един използван, крив, космат десен крак.
Ти... смееш да се изправиш срещу тази сабя?
Толкова далеч от кораба ти? Да!
Да. Това ще да е студения дъх на съдбата, който усещам по врата си.
Но, за Бога, ще имам един последен бой.
Избийте ги!
Чакайте малко!
Искам да разбера нещо.
Така, значи... Вие ще се биете срещу тях,
те ще се бият срещу вас. И всичко това, защото той иска да го убие?
Какъв е смисълът? Именно.
Предлагам да ги оставим да се бият, докато ние се излежаваме...
... с напитка в ръка. Да направим някой друг залог, а?!
Убийте ги! - Без милост!
Махни се от мен!
Скръм, бокалите!
И сълзата! След мен!
На бой!
Дай ги! Сълзата! Браво на теб!
Повече ме е страх от нея, отколкото от теб.
Дай го! Добро момче.
Бокалите, ако обичаш! - Съжалявам, Джак!
Казах ти, имам нужда от години. И твоите ще свършат работа.
Скръм!
Сирена...
Господи, няма да я вземеш!
Ако си я взел, ще я върнеш!
Върни я!
Върни я, моля те!
Очаквах съдбата да бъде по-страшен противник.
Сега ще изтрия тази усмивка от лицето ти!
Погледни зад теб, Едуард Тийч!
Завоювам тази земя навеки за славното име...
... на Негово Величество Крал Джордж...
Някой да отбележи храбростта на този човек.
Сеньорита, бокалите, ако обичате!
Само Бог може да дари вечен живот, не тази езическа вода.
Мъже, разрушете този езически храм!
Изворът!
Ти си глупак. Търсиш тук онова, което само вярата може да ти даде.
Вяра? Във вярата има достатъчно светлина, за да прогледнеш,
но и достатъчно мрак, за да ослепееш.
Що за дяволска работа?
За ''Перлата''. - Какво направи?
Анджелика, недей! Отровна е!
Не съм такъв глупак, че да застана срещу Черната брада...
... без отровно предимство.
Джак!
Взимам кораба, екипажа и сабята...
... на Черната брада в замяна на липсващия ми крайник!
Изчакай! Дърпай!
Не пропилявай сълзата ми!
Изпий това! Тази е със сълзата.
Ти изпий другата! - Не!
Не мога да ви спася и двамата. Един ще трябва да се пожертва.
Ти го изпий, татко, за душата си!
Капитан Тийч, тя умира. Трябва да спасиш дъщеря си!
Тази отнема живот?
Тази е със сълзата и дава живот? - Да, побързай!
Спаси ме, дете мое!
Не!
Обичам те, татко!
Чакай малко!
Възможно е и да са били разменени.
В тази беше сълзата, а в тази беше...
Измамник! Дявол! - Татко!
Копеле! Как можа?!
Баща ти те спаси. Може би сега душата му е изкупена.
Наранен си.
Само телом.
Духом съм в мир, заради теб.
Мен? - Да.
Бях изгубен.
Вятърът, приливите...
... обикновено те възобновяват вярата.
Но за мен го направи ти.
Филип, мога да те спася.
Само кажи.
Търся само едно. - Какво?
Прошка.
Ако не бях аз, нямаше да те хванат.
Кажи го!
Прости ми?
Мразя те. - Човекът, който спаси живота ти?
Годините, които притежавам, ги взех от собствения си баща!
Помогнах на Черната брада да направи това, което всеки баща би направил.
Ти си жесток и неосведомен.
Един пистолет, един изстрел.
За да се самоубия, преди да умра от глад?
Нямам ти доверие, любов. Освен това, това е търговски път.
Можеш да сигнализираш на корабите. Или просто да си теглиш куршума,
както спомена. - Как ще се освободя от въжетата?
Ти се освободи преди половин час.
Оттогава чакаш да ти се отвори възможност за нападение.
Признай, Джак! Все още ме обичаш. - Ако имаше сестра и куче,
щях да избера кучето.
Съкровище! Има ковчеже с бижута!
Бижута, притежаващи силата да направляват вятъра и прилива!
Измисляш си! - Чакай!
Бременна съм! От теб.
Не си спомням да сме... - Беше пиян!
Никога не съм бил чак толкова пиян. - Чакай!
Искам да ти кажа нещо.
Нещо, което искам да ти кажа от мига, в който се срещнахме.
Казвай!
Обичам те.
Аз също.
Винаги съм те обичал. И винаги ще те обичам.
Трябва да тръгвам. - Джак!
Това не е краят!
Джак!
Пропусна!
''Отмъщението'' е мое!
Сър...
Намерихме това под палубата.
Всички на борда! Срещу вятъра! Раздвижете се, проклети хлебарки!
Короната ми послужи добре.
Но сега, с помощта на боговете на морето и небето...
... сме се запътили към Тортуга!
Гибс, ах ти, мръсен охлюв, най-накрая успя!
Тъй вярно! - Вярвам, че пожънахме добра печалба
от начинанието ни? - Плакни очи.
Компасът ме води право и вярно.
А хората на Барбоса, охраняващи кораба?
Приложих същата техника, която усъвършенствахме в Нова Гвинея.
Стори ми се срамота да оставя цял флот зад гърба си.
Срамота, наистина.
Мразя я тази маймуна.
''Перлата''... имаш ли идея как да я изкараме?
Ще ни трябват арбалет, пясъчен часовник, три козела...
един от нас ще трябва да свири на тромпет, докато другият прави така...
Познавам човек с козел. - Добре. Аз ще правя така...
Джак, трябва да те питам нещо.
У теб бяха бокалите, водата, сълзата...
Можеше да живееш вечно.
Изворът те изпитва, Гибс. По-добре да не знаеш кой миг ще ти бъде последен.
Всяка частица от съществото ти живее заради безкрайната мистерия на света.
И кой е казал, че няма да живея вечно, а?
''Откривател на Извора на младостта''.
Нямам думата, Гибс.
Пиратски живот за мен.
Ясно?
КАРИБСКИ ПИРАТИ: В НЕПОЗНАТИ ВОДИ