Стюърт Грейнджър Пиер Брис
ПОРАЗЯВАЩАТА РЪКА
По повест на Карл Май
Музика Мартин Бьотхер
Режисьор Алфред Форер
Внимавай да не е късо. Ще ни трябва време да се ометем.
Клинч, теб чакам.
Бягайте. Бързо.
Господа, излизайте от тук. Хайде, точно така.
С Ринг ще ударите два бизона. - Но бизоните са на Команчите.
Аз заповядвам. Команчите ще ви вземат за местни ловци
и ще вдигнат такава врява, че ще се забрави за обира.
Ти няма ли да дойдеш? - Отивам при Генерала.
Бъд и Вик ще дойдат. Раздвижете конете!
Погледни, Вик! Да бягаме! Насам!
Какво става, Боб? - Индианци, татко.
Ти кой си? Какво става? - Тези се побъркаха.
Идват. Пригответе се за бой.
Няма да стрелям. Те са ми приятели. Ще говоря с вожда.
Не го прави, Боб.
Маке-Моте! Маке-Моте! - Боб, върни се тук.
Маке-Моте! Защо ни нападате?
Той не искаше да стори нищо лошо.
Ако бях малко по-високо, сега щях да имам дупка в главата.
От какво се криеш? - Преди малко някаква шайка
се развилня, а аз горкият нямах кон.
Като тръгнаха, чух стрелба. Ей там. После и тя утихна.
Като те видях, реших, че се връщат и се скрих.
Как се казваш? - Бен О'Брайън, сър.
Отивам в Мейсън Сити, пеша. Ще се радвам да купя коня ти.
Моля те. Ще платя със злато.
Не, задръж си златото. И аз отивам там. Ела с мен.
Има стачка при Девълс Хед, а? - Да, от къде разбра?
Имаш червен прах по ботушите. Избърши го.
Имаш две зорки очи в главата си, господине.
Ако имах златна мина, щях да имам очи и отзад.
Хайде, качвай се.
Народе, уцелваш шапката и печелиш награда.
Можеш ли да четеш? - Имах шарка, когато го учехме.
Пише, че сме добре дошли. - Тук ли ни чака Генералът?
Не споменавай името му, идиот такъв.
Населението ни се е утроило от няколко години насам.
И ЖП линията ще стигне до тук. - Това трябва да докажем.
Бордът иска информация за крайречните земи.
Къде сте отседнали? В хотела на Моли, естествено.
Само там си заслужава. - Благодаря.
Като получа отговор от борда на директорите, ще дойда.
Какво има, Макхара? - Онези свине, команчите.
Команчите убиха сина му. - Какво? Боб, влизай.
Извинете ме. Не вярвам на ушите си.
Видяхме го с очите си.
Те са лоши. Изгорете белите! - Не, Кон-Кито.
Сигурен съм, че не е така. Като твой вожд знам това.
Някои ни дават приятелство и не трябва да умират.
Кон-Кито мисли, че белите са лоши и трябва да умрат.
Ту-Уан казва не. Да разберем защо преследват бизоните ни.
Бизоните са наши. Така пише в договора, който подписахме.
В себе си Маке-Моте е тъжен. Нека Маниту да те пази.
Живея там. Ела с мен. Вкусно ще те нагости племенницата.
Малко е кльощава, но... Я, виж там.
Искаме само да погледаме.
Какво ще кажеш? Къде ми е наградата?
Искам първа. Ударих три пъти. - Два бяха. Не броиш ли?
Махай се от тук! - Голям мъж, а не може да брои.
Дай награда на дамата! - Гледай си работата.
Не трябваше да правиш това.
Три пъти. - Недей да мамиш и ти.
Заповядайте, госпожице. - Целувка за мен?
Чичо, Бен! - За малко да не те позная.
Казаха, че си мъртъв. - Не съм.
Това е моята малка племенница. Какво мислиш?
Не е толкова кльощава. - Хей, Тоби, и ти си пораснал.
Сигурно си гордост за града. - Помощник-съдия съм.
Сър, от правна гледна точка сте обвинен в побой.
От моя гледна точка си спечели целувка.
За това копах 2 дълги години в планината. Имах късмет.
Искаш да кажеш, че...? - Да, в подножието...
Ще стигне за зестра. - Само ако чичо ти има акъл
да го регистрира веднага и да не говори много.
Чичо, кой е този мъж? - Не знам.
Скоро ще разбера.
Искам една хубава студена бира. Една бира казах.
Няма бира сега. Не и докато не се стъмни. Заповед на Моли.
А музика? - Чуй ме добре. И музика няма.
Много си нагъл, господинчо. Искам да излезеш до минута.
Още не е отворено. И не искам пияници тук. Махай се.
Здравей, Моли. - Джони!
Как е моето момиче? - Къде беше толкова време?
Къде ли не. - И скоро пак ще изчезнеш.
Не си се променил. От тук влизаш, от там излизаш.
Откри ли убиеца на брат ти? - Не, още търся.
Но може и да имам добри новини. Съдията ме повика.
Подмладяваш се с всеки изминал ден.
Команчите убиха сина на Макхара. - Ти видя ли ги?
Не, но някакви непознати са ги видели. Там дават показания.
Какво значение има как е станало? Станало е.
Каква е била целта им? - Нямаха цел.
Изскочиха от нищото и започнаха да стрелят.
Какво? Сигурен ли си? - Разбира се, че съм сигурен.
Това е нелепо. Защо ще нападат без причина?
И се чудя как сте се измъкнали.
Прав си, съдия. Няма логика.
Команчите са по-мирни от всякога.
Да не искате да кажете също, че те нападнаха влака?
Какво говориш? - Влак с месечните заплати.
Нападнат и ограбен при Сайдър Крийк. Пратете помощ.
Тоби, той трябва да дойде. Знаеш какво да правиш.
Отиди при шерифа. - Асистентът ми ще се погрижи.
Вижте. Команчи. - Хайде. Да вървим.
Защо си дошъл? Върви си.
Убиец! Ще те очистя. Дай ми пушката ти.
Не е въоръжен. Има право да говори. Здравей, Ту-Уан.
Това няма да върне сина ти. - Убиха го пред очите ми.
Съмнявам се да е замесен. Гарантирам за него.
Доволни ли сте? Доволни ли сте сега?
Добре дошли в Мейсън Сити. Така пише.
Синът на Маке-Моте повярва на тези думи. Дойде да говори.
Дойде невъоръжен, а вие го убихте.
10 години Мейсън Сити. А сега няма да доживеете единайсет.
Влез. - Сам ли си, съдия?
Разбрах, че искаш да останеш инкогнито, Джони.
Радвам се, че си тук. В лош ден дойде, цялата тази история.
Проблемите винаги ме намират, без да ги търся.
Убиха горкото дете. Искаше ми се да можех да ги спра.
Едва ли ще ни помогнеш да се оправим с индианците.
Никой не знае толкова за тях. Помисли пак, моля те.
Знаеш, че по друга причина съм тук. Защо ме повика?
Разбрах къде е Джеръми Сандърс.
Никога не съм вярвал, че той е убиецът на брат ми.
Дават голяма награда за главата му, Джони.
Правителството го търси от 3 години. За тях е виновен.
Джеръми ми е като брат. - Намери го и говори с него.
Добре, къде е? - Веднага мога да ти кажа.
Някакъв отшелник ловувал в планината от 3 години.
Един наш скаут казва, че е мъжът на рисунката.
Писна ми да губя. Оскубахте ме.
Обрахте ми маса парите. Това трябва да свърши работа.
Може ли да погледна? - Разбира се.
Не забравяй да разбъркаш картите.
Прясно злато. Пръстта още е по него.
Тези златни яйца бяха снесени точно днес.
Къде е златната кокошка? - Тук. Искаш да го видиш?
Да, това е той. Този мъж видях.
От къде си толкова сигурен? Хич не прилича на Джеръми.
Видях лицето му. Той е. - Добре тогава.
Съдия, потеглям сутринта. - Какво има, Снайдър?
Тялото на оня индианец е изчезнало.
Чакай тук. Да вървим. - Изнесоха тялото отзад.
Оставиха това нещо. Тези индианци са ненормални.
Маке-Моте си е взел сина.
Погребението ще бъде три дни. - И после?
После ще обявят война. Освен ако не им предадеш убиеца.
Как да го направя? - Бих започнал с убийците
на бизони, които излъгаха, че са ги преследвали команчи.
Но Боб Макхара бе застрелян. - Отпред или отзад?
Остани да ми помогнеш да го разрешим.
Снайдър, разкарай това.
Ако започне война, идвам. Изгубих мама и трима братя
в последната война. Само чичо Бен ми остана.
И аз също. - Много мило.
Не знаеш как се държи пушка. - Но всеки може да се научи.
Можеш да се научиш да шиеш, да изучиш право, но стрелбата
изисква истински талант. - Мога да се науча и на това.
Какво има?
Не мърдайте.
До скоро, съдия. Ще се видим. - Внимавай.
Благодаря, госпожице. - За нищо.
Убиец на бизони номер едно. Обзалагаме ли се?
Прав беше, но защо ще иска да те убива?
Не е харесвал погледа ми? - А другия?
По-добре да го задържим преди да загази като този.
Отведете го при шерифа. Кажете му, че ще дойда скоро.
Вървете и забравете за това. - Забравя ли се такова нещо?
Лека нощ, съдия. Лека нощ, деца.
Идвам с теб. - Не, по-добре си лягай.
Ако си беше легнала, сега щеше да си мъртъв.
Прав си, младежо. Моите благодарности.
Може ли да ги покажеш?
Ами не знам как, госпожице. - Ти си мъж, а аз - момиче...
Джудит!
Напомняш ми на една жена. - Как изглежда тя?
Красива, също като теб.
Не искаше ли това? Ако някой ще те целува, това съм аз.
Но той е истински мъж, а ти си книжен плъх.
Тоби, моля те. Да видим какво ще последва.
Ето те и теб.
Здравей, Бен. - Добър вечер, сър.
Как идваш малко след като си убил човек?
Той заслужаваше да умре, беше престъпник.
А престъпниците се наказват. - Кой мисли толкова правилно?
Джак О'Нийл. Компанията ми може би ще открие офис тук.
Каква дейност? - Оръжия и машини.
Страшна комбинация. Разрушаваш и строиш.
Нямаше ли среща със съдията?
И утре е ден. - И еднодневките така казват.
Тези мъже са джентълмени. - Нима?
Я, какво имаме тук?
Остави парите на масата. Ти си измамник.
Няма да ти трябва. Може ли?
Видя ли, каквото и... Хайде пак.
Спрете! Спрете, казах!
По-бързо, ставай.
Всички навън!
Ти си шампион!
Не се справих, нали? - За книжен плъх не беше зле.
Ето ти целувка.
Истинска фурия си. Само си пази брадата.
Мога да ти покажа някои неща. - И без тях ще мина, мерси.
Чичо, Бен! - Картата на мината изчезна.
Видя ли кой беше? - Индианец ли беше?
Не... Тоби. - Да, Бен?
Сега тя има само теб.
Защо си нервен? - Не съм.
Маниту казва да не те водя. - Не само той.
През прохода. Ще го намериш.
Върни се! Ела тук!
Ела. Хайде.
Дяволско посрещане, а?
Джеръми! Джеръми!
Знам, че си там. - Махай се. Остави ме на мира.
Остави пушката. Не се бой. Джон Гарднър е.
Престани! Плашиш коня ми. Повярвай ми. Аз съм.
Всеки може да го каже. Джони ми е приятел.
Това не е неговият глас. Сега се махай.
Магаре, Джони Гарднър съм. - Докажи го.
Джони може да ти гръмне птица от 300 метра.
Добре. Готов съм.
Джони! - Кой си мислеше, че съм?
Здрасти, Джони. Аз съм.
Стари друже, какво са ти сторили?
Бръснача ли си си изгубил? - Да, Джони.
Да вървим да те измием.
Така е по-добре. Сега вече приличаш на себе си.
Благодаря ти, Джони.
Съжалявам, нямам нищо общо с това.
Когато убиха брат ми и откраднаха парите, ти изчезна.
И властите те заподозряха.
Ти мислеше ли, че съм аз? - Я стига, знаеш, че не.
А защо изчезна? - Не исках, но ме раниха.
Скрих се в храстите. Никой не знаеше, че съм там.
Като се върнах, шерифът вече ме търсеше жив или мъртъв.
Знаех, че няма да ми повярват. Уплаших се и дойдох тук.
Горкия Уобъл, през всички тези години сам без причина.
Кажи ми, кой уби брат ми? - Не знам. Повярвай ми.
Как така? Видял си го. Как изглеждаше?
Всички носеха маски и не го познах, Джони.
Не знам, съжалявам. - Знам, добре.
Започвам отначало. Заклех се на гроба на брат ми да отмъстя.
Явно ще наруша клетвата. - Недей. Да действаме.
Какво искаш да кажеш? - Заедно ще оправим нещата.
Вярно е, друже! Без теб за къде съм?
Наистина ли? Сериозно? - Но, да. Ти си ми талисман.
Да тръгваме. - Трябват ми шапка и пушка.
Но не взимай и нея. - Така ли?
Сигурна ръка, сетих се, че забравих да ти кажа нещо.
Не видях лицата им, но чух името на единия.
Какво име? - Забравил съм. Шегичка.
Не бъди глупак. Какво е името? - Името беше...
Какво беше името? - Наричаха единия "Генерала".
Генерала? - Този защо искаше да ме убие?
Сигурно, за да не можеш да ми кажеш името.
Логично. Ако дойда с теб, няма да оцелея.
Като разберат, че съм жив, ще искат пак да ме убият.
Не се бой, ще се грижа за теб. - Трябва да помисля.
Всъщност тук ми харесва. Обичам да живея в пещера.
Ще живея тук завинаги. - Не знаех, че Уобъл е пъзльо.
Кой казва, че съм? Казах само, че тук съм щастлив.
Искам да дойда да ти помогна, но имаш само един кон.
Не може да ни носи и двамата. Съжалявам.
Какво виждаш там? - Кон.
Хайде, качвай се. Голям си образ.
Цар съм на следите. От тук са минали команчи.
Кажи още. Какво знаеш? - Какво да кажа?
Тук има някого, инстинктът ми го надушва.
Как ти хрумна? - Страх ме е. Треперя.
Винаги трепериш. Но си прав. Някой ни следи.
Няма да ти трябва това. Добре, Винету. Излез.
Винету знаеше, че белият му брат ще познае следите.
На команчите бяха. Знаех, че барабаните ще те доведат.
Маке-Моте призова всички племена в борба срещу белите.
Искаме да ги спрем. Отиваме при Маке-Моте да опитаме.
Двама бледолики отидоха в лагера му тази сутрин
и му предложиха 100 пушки срещу пуста земя.
Знаеш ли имената им? - Не.
Но на по-възрастния наричаха "Генерал".
Сигурно е той. - Да, досетих се.
Браво. Знаех си, че ще ми донесеш късмет.
Как си, Тоби? - Почивка от офиса.
Колко остава до команчите? - Това е тяхна земя.
Да си починем преди да поемем по реката.
Гладна съм. Ще се стъмни докато стигнем Девълс Хед.
Дано намерим убиеца на път за златната мина.
Трябва да си върнем картата. - Ами, ако не я даде?
Ще трябва да го убием. Заслужава го, убиец е.
Това е лудост. И убиецът има право на справедлив процес.
Беше чудесен, Тоби. Не бих и помислила.
Но защо не го застреля? - Защото и той не стреля.
Какво ще правим с него? - По-скоро те с нас.
Ела, залегни. Пържат ги на слънцето.
Гадно. Веднъж бях вързан за стълб три дни.
Лъжец. Никой не издържа 3 дни.
Така ли? Значи са били два.
Какво ще правим? - През реката ще ги измъкнем.
Какво има? - Не мога да плувам.
Хайде.
Чакай тук.
Прости ми, Джудит. Аз съм виновен.
Не трябваше да тръгваме. - Не, Тоби, моя е вината.
Сега и двама ни ще убият.
Джудит, каквото и да се случи, искам да знаеш,
че те обичам. Винаги съм те обичал.
И аз те обичам, Тоби.
Без значение какво съм...
Боже мой, ще трябва да почакаме. Хей, ти там!
Извикай вожда си. Имам да му казвам нещо.
Видя ли това, което и аз?
Залегни.
Не можеш да се освободиш. Не се мъчи.
Въжетата са прекалено здрави за бледоликия.
Благодаря. - Влизайте в лодката.
А ти? - Остави ме мен. Влизай.
Имам ли думата ти, че ако те пусна, ще мога да говоря?
Давам ти думата си.
Говори.
Заради смъртта на сина си Маке-Моте иска война.
Заради един много ще умрат. - Така трябва.
И то защото този един му е син. - Да.
Но ако ви доведа убиеца? - Тогава ще има мир.
Ще ви доведа този мъж. - Ако не се върнеш скоро,
барабаните спират и атакуваме.
Ще направя, каквото мога. - Няма време, помни.
Това се казва истински мъж.
Облечи се преди да се е върнал.
Дрехите са мокри, а и искам да видя реакцията му.
Ще ти се изсмее, защото лежиш гола върху мравуняк.
Сигурна ръка, беше прекрасен. - Нищо особено.
Вие какво правите тук? - Искахме да намерим мината.
И да хванем убиеца. - Чичо ти я търси 10 години.
А вие - за 2 дни? Да не сте полудели? Защо си я довел?
Не исках, но кажи го на нея. - Хей, Уобъл.
Тук сме. - Добра работа. Хайде.
Спрете. Чакайте тук.
Новини за мен от моя приятел? - Лоши. Пратиха войници.
Ако Маке-Моте научи, нищо не може да спре войната.
Кавалерията. Все когато не трябва.
Можеш ли да ги спреш? - Да, ще опитам.
Винету има и други вести. Генералът е наблизо.
Команчите приеха стоте пушки. Той се крие.
Знаеш ли старата пощенска станция? На 2 часа от тук е.
От 3 години чакам тази среща. Благодаря, приятелю.
Винету се радва, че може да помогне.
Идва войска от Форт Брайтън. Някой трябва да ги спре.
Защо гледаш мен? - Защото това си ти. Яхай коня.
Искаш да се отървеш от мен? - Това е мъжка работа.
Ако е опасно за теб, кажи. - Добре, отивам.
Отиваш при генерал Браун. Нека върне войниците.
Добре. - Той няма оръжие.
Благодаря. Пази се. - Не се тревожи за мен.
Ти се пази, чу ли.
Знаеш ли кой ни чака при пощата? Генералът.
Браво. Казах ти, че с мен няма да сбъркаш.
Дали има някой там? - Сигурно. Надушвам супа.
Чисто е. - Изплашихте ме.
Извинете. Не знаехме, че някой живее тук.
Радвам се да имам компания. Самотно ми е тук.
Сама ли живеете тук? - Най-често.
Мъжът ми е на лов. - Виж, Джони.
Извини приятеля ми. Малко е гладен.
Останете, супата е готова. - Умирам от глад. Може ли?
Винаги правя много, да не би да се върне съпругът ми.
Нека сложа масата. - Чиниите са там.
Нямам търпение.
Някакви непознати наоколо напоследък? Търсим приятел.
Никой не се е мяркал от месец. - Мога да се закълна,
че видях пресни следи навън. - Разбирам, но е странно.
Не съм виждала никого от седмици, както казах.
Супата изглежда добре.
Май каза, че сме сами. - Забравих. Това е баща ми.
Стаята му е горе. Сакат е. Яжте. Аз ще видя какво иска.
Много е гостоприемна и мила. - Мислиш ли, че там е баща й?
Сакат може да остави следи. - Супата е страхотна.
Не яж толкова много. - Кой знае кога пак ще мога.
По-високият ли е? - Играеш много добре.
Сега следващия ход. - Да, бутилката с вино.
После ще им се доспи и никога няма да се събудят.
Не ме карай да правя това. Не е честно.
Правя го заради теб. - Ще направя, каквото искаш,
ако това ще ни измъкне от тук. - Ще се махнем. Казах ти.
Добре, ще правя, каквото ми кажеш.
Всичко наред ли е? - Да, чудеше се кой е тук.
Не съм ял по-хубава пилешка супа. Може ли още?
Да, но не е пиле, а гърмяща змия. Мой специалитет.
Гърмяща змия? - Хей, младежо.
Още супа, а? - Мерси. Червата ми гърмят.
Хайде, стига. Само малко. - Не, не.
А сега малко вино във ваша чест.
Това ще ме сближи отново с червата ми.
Уобъл, дамите първо. - По-леко, ще се напиеш.
Уобъл никога не се напива. Змийска супа...
Ще се получи.
Какво правиш там долу? - Уобъл, ти си пиян.
Никога не се напивам. Уморен съм.
Има ли къде да легне приятелят ми? Уморен е.
Оттук. - Гърмящи змии. Извинете.
Съвсем трезвен съм.
Змийска супа, а...
Приятелят ти винаги ли чупи столове?
Никога не съм го виждал такъв преди.
Г-н Гарднър... Не знам какво ми става... Аз...
Ето пак. Ах, това вино.
Уобъл, помести се.
Змийска супа, а...
Какво имаше във виното?
Не задавай глупави въпроси. Влизай вътре.
Продължавай. Джим!
Можеш да слезеш. Всичко е наред.
За всеки случай остани тук. - Добре.
Спокойно. Генералът ще ни даде 2000 долара.
Значи това е той. Добре изглежда.
Ще го закова в тази поза. Ако ще го убивам, нека е сега.
Но няма да го направиш. - Помня как си изпи виното.
Сега трябваше да си пиян. - Не вкусвам вино, само бира
...или малко скоч. А сега вдигни ръце много бавно.
Добро момче.
Не стрелям по жени. - Ще съжаляваш за това.
Ще ти се иска да си ме убил, мръсна свиня.
Ще те убивам бавно и ще гледам как страдаш.
Първо вдигни ръцете.
Каква е тази врява? Как може някой да спи при тоя шум?
Натам ли е Форт Брайтън? - Какво ще търсиш?
Какво те интересува? Това ли е пътят?
Научи се да питаш правилно. Натам е. Ела с нас.
Отиваме при Генерала. - И аз. Имам да му казвам нещо.
Да вървим тогава.
Взвод, спри! - Много се е разбързал.
Бял е. И още двама. И жена.
Не получи ли съобщението ми?
Какво съобщение? А и кой си ти?
Сигурната ръка. - Чувал съм за теб.
Ела. Ще ти обясня ситуацията.
Това ли е Форт Брайтън?
Да, но ние му викаме "Лабиринтът на смъртта".
Никой не може да се измъкне, ако не знае пътя.
Не забравяй да предадеш съобщението на Генерала.
92, 93, 94, 95, 96, 97... точно 100.
Защо криеш картата? Покажи ми къде е златото на Бен.
Слушай, Джо. Не ми дръж такъв тон. Аз съм шефът.
Ще ми се подчиняваш. - Не делим ли всичко?
Ще видиш картата. - Стига вече шегички.
Генерале, момчетата водят някакъв мъж.
Кой ви позволи? - Джим Потър каза.
Кой заповядва тук? - Не се вълнувай толкова.
Копелето носи вест за генерал Браун. И нали уж си генерал...
Бях лейтенант в армията. Сега се махайте.
Къде е Потър? - Търси Сигурната ръка.
Ще си изпече работата, ще видиш. Той е здрав мъж.
Познавам те. - Точно така.
Ти си от Мейсън Сити. Работиш при съдия Едуард.
Аз съм му асистент. - Отиваше във Форт Брайтън?
Сигурната ръка ти заръча да видиш генерал Браун. Защо?
Отказвам да отговарям на въпроси.
Както искаш, но помни, че аз съм шефът тук.
Имаш половин час да размислиш. Извикай стражата!
Как се чувстваш, младежо?
Нямаш шанс. Не остава много време. Ще ми кажеш ли нещо?
Значи ще умреш.
Много лошо. На губещата страна си, момче.
Хайде, по-бързо.
Ако някой стъпи на индианска земя, ще се развилнеят.
Имам заповед. Трябва да видя как ще се развият събитията.
Ще има събития. - Но заповедта ми.
Понякога е по-почтено да не изпълниш заповедта.
Ти какво би направил? - Знаеш ли Долината на скелетите?
Не, но може би скаутът знае. - Може ли да му се вярва?
Сто процента. Боноя, този господин иска да говори с теб.
Боноя значи ловец при команчите. Ти команчи ли си?
Не, пуебло съм, сър. Боноя винаги е живял тук.
Знаеш ли Долината на скелетите?
Граничи със земята на команчите.
Така е, знае. - Добре, върви сега.
Капитане, отиди с хората си там и чакай. Не стреляйте.
Бъдете мирни до утре и печелите битка без изстрел.
Ами ако нещо се обърка? Аз ще стана мишена.
Ще се грижиш ли за моята приятелка?
Ти остани тук. Отивам да видя какво става с Тоби.
Намери го, моля те. Чувствам се отговорна за него.
Не се тревожи. Ще ти го върна.
Имай ми доверие. По-скоро ще си отрежа езика.
Защо мразиш белите си братя? - Защото постъпиха зле с мен.
Лъгах малко на покер и ме изхвърлиха от армията.
Маке-Моте те разбира. - Конете са натоварени.
Изпълнете вашата част и 1/10 от Девълс Хед е ваша.
Казах. Вземете я! - Хайде, влизайте вътре.
Хитра сделка. - Дано си прав.
Какво искаш да кажеш? - Ами ако златото не е там?
Бях лейтенант. Мога да разчитам карти.
Четири очи виждат повече от 2. - Но моите са съвършени.
Не застрелях ли сина на Маке-Моте от 300 метра?
Убил е синът на Маке-Моте. - И ти го чу.
Думата на Винету се чува. Ще убеди червенокожите.
Но в съда бялата дума се чува. Ще намериш ли пътя обратно?
Да, ще кажа на Сигурната ръка къде е Генералът.
Кажи му, че е убил и Ту-Уан.
Винету ще следи убиеца. Сигурната ръка нека побърза.
През нощта барабаните ще спрат.
Ще препускам като вихър. Но нямам кон.
Погледни там. Най-хубавият е за теб.
Сигурна ръка! - Какво правиш?
Паднах в локвата. - Една ще има и ти ще я уцелиш.
Защо не си във Форта? - Имам нещо по-важио.
Генералът е убил и Ту-Уан. - Имаш ли доказателство?
С Винету го чухме с ушите си. - Да вървим при Маке-Моте.
Ами Генералът? - По-късно.
Чакам три години, 3 часа не са от значение.
Ето ги с новите си пушки.
Какво чу? - Готвят са за битка.
Чакат хората на Маке-Моте. - Къде се крият?
Боноя ги прати в Долината на изгубения плач.
Няма да избегнат отмъщението на Маке-Моте.
Трябва да ги предупредим. Да вървим.
Къде е златото? - Стига аз да знам.
Имаме право да погледнем картата на златото.
Виж, където е кръстът. - Внимавай. Полудя ли?
Овладявам ситуацията. Картата е в главата ми.
Ще трябва да се грижиш за мен да съм здрав, наспан и сит.
Страхът ти да не умра с тайната е застраховката ми.
Не знаят какво изгубиха като ме уволниха.
Слава богу, той е тук. Тоби!
Знаеш ли къде е скаутът ти? Предал те е. При Маке-Моте е.
Предател. Ще го убия. - Като го видя, ще се погрижа.
Как си, друже? - Да си бях останал в пещерата.
Ти ли заложи капана? - Шегуваш ли се.
Казах на скелетите. Това е Долината на плача.
Знам къде е убиецът. - Кажи го на вожда.
Не се впрягай, генерале. - Така ли?
Ако команчите ни хванат, ще ни гръмнат като зайци.
Опасявам се, че вече ни хванаха.
Стой мирен, друже. Стой мирен.
Генерал Браун ще ме осъди, ако оживея.
Не се предавай. Ще видя какво мога да направя. Късмет.
Стой тук. Искам да се грижиш за другите.
Тръбач! Сигнал за тревога!
Маке-Моте беше прав. Ще има смърт. Нямат шанс.
Пусни оръжието! Имаш ли новини за Маке-Моте?
Първо, идвам да екзекутирам предател.
Не обичам предатели, бели или червенокожи.
Боноя беше полезен, но слаб. Постъпи правилно.
Доведе ли убиеца на сина на Маке-Моте?
Не, но знам кой е и къде е.
Барабаните спряха и воините няма да чакат. Кажи кой е.
От него купи пушки. Генералът. - Не е вярно.
Никога не лъжа. Не ти харесва, че си търгувал с убиеца.
Не е той. Виждам, че не си ни приятел. Пак ни предаваш.
Когато белите не знаят, могат само да лъжат.
Ще чуе ли Маке-Моте думата на Винету?
Ти си приятел на белите и нямаш глас. Скоро ще умреш.
Ще се погрижа за това. - Какво чака вождът?
Толкова ли е ослепял от мъст, че не различава добро от зло?
Защо не стреля Маке-Моте? - Няма да посмее.
Винету поема ужасен риск. - Винету е истински приятел.
Защо не стреляш? Или Маке-Моте е страхливец?
Ръката на Маке-Моте трепери. Тогава аз ще дам заповед.
Команчи. Стоя тук.
Стреляйте!
Чудите ли се защо Винету е още жив?
На Генерала не му стигна парче земя. Даде ви празни патрони.
Щяхте да умрете, за да може да вземе целия Девълс Хед
с цялата златна мина. - Какъв мошеник.
Дойдох, за да ти го докажа.
Слава богу, че не закъснях. - Добре е, че дойде.
Маке-Моте съжалява. - Послушай сърцето си тогава.
Скръбта заслепи Маке-Моте и той се срамува.
Няма проблем. Всички грешим.
Имам забавна идея. Вожде, изстреляйте халосните.
Капитане, и вие стреляйте до побъркване във въздуха.
Когато дойдат, ще се изкушат да претършуват труповете.
И ще ги пипнем. - Точно. Забавлявайте се.
Имам среща с Генерала. - Да дойде ли и Винету?
Не, чакам този момент 3 години. Семейни дела.
Чуй ме тогава: върви по следата край реката.
Генералът ще бяга през тайния проход.
Може ли да дойда? - Вече сме семейство.
Музика за ушите ми. Отидете там и убийте живите.
Пътят до мината е свободен. Аз трябва да пазя това.
Ако ме уцелят, златото ще изчезне.
Прав си. Някой ще остане да те пази.
Грижете се за приятелчето и не го оставяйте сам.
Нямаш грижи, Джо. И косъм няма да падне от него.
След теб, Генерале.
Заповядайте, момчета.
Грабете всичко.
Хвърлете пушките!
Всички ръце горе! Предупреждавам ви.
Едно грешно движение и ще имам причина да ви убия.
Понеже така обичам. Имаш думата.
В името на закона ви арестувам.
Как те пусна генералът? Имал си късмет, а.
Сержант, събери оръжията им и ги вържи.
Не прави грешката да стреляш. Има много злато за делене.
Защо не ме заведете до Девълс Хед?
Какво искаш да кажеш? - Тук сме трима.
Ако делим, ще имаме злато за цял живот.
Сега само двамата делим. - Шегуваш се, нали, Генерале?
Съжалявам, Блаки, сега е само мое.
Двама. Кой мислиш, че остана? - Генералът.
Ще мина оттам. Остани тук. - Не може ли да дойда?
Остани тук. Ако ми потрябваш, ще те извикам.
Какъв смисъл има? Трябваш ми сега. Погледни ме.
Пълни идиоти!
Извади го, бавно. Вдигни го. Хвърли го. Хайде.
Добро момче. Ако се чудиш кой съм, казвам се Джони Гарднър.
Братът на Пол Гарднър. Помниш ли? Уби го в гръб.
Чакам този момент отдавна. - Да се споразумеем.
Там има цяло състояние. Само аз знам къде е.
Интересно. - Ще делим, ако не ме убиеш.
Не стрелям по невъоръжени. Ще бъдеш обесен.
Но първо имам да довърша нещо с теб.
Сигурна ръка, Сигурна ръка!
Какво ти е? Болен ли си? Или си пиян?
Какво правиш?
Хвърли пушката, Сигурна ръка. - Стреляй, не се бой за мен.
Загазихме. Той се оказа прекалено умен за нас.
Трябва да ме научиш да стрелям без да се прицелвам.
Кръв!
Добре ли си? - Мъртъв ли съм?
Не знам, но аз не съм ангел. Хайде, ставай.
Всичко свърши добре, а. - Благодарен съм ти.
Научих много през тези часове не само тук, но и тук.
Скоро ще ти викам "полковник" - Ела на повишението.
Деца, къде е Винету? Къде?
Това се казва мъж. - Той или той?
Той. Той ще ми е съпруг. Маке-Моте ще ми даде мината.
Поздравления. Не всеки се жени за милионерка.
Ако я намерим без карта. - Имам сватбен подарък.
Картата. Беше у Генерала. - Как да ти се отблагодарим?
Знаете как - бъдете щастливи.
Какво правиш? Да не чакаш каляска?
Мога да дойда с теб? - Че какво ще правя без теб?