ДИЕМА ВИЖЪН ПРЕДСТАВЯ
АЛЕН ДЕЛОН
ОРНЕЛА МУТИ
СМЪРТТА НА ЕДИН НЕГОДНИК
Диалози: МИШЕЛ ОДИАР
СТЕФАН ОДРАН
КЛАУС КИНСКИ
МИШЕЛ ОМОН
ЖАН ВУИЗ
ЖУЛИЕН ГИЙОМАР
ДАНИЕЛ ЧЕКАЛДИ КЗАВИЕ ДЕПРАЗ
АНРИ ВИРЛОЖЬО ФРАНСОА ШОМЕТ
МИРЕЙ ДАРК
МОРИС РОНЕ
Музика: ФИЛИП САРД
Продуцент: АНРИ ЖАКИАР
Режисьор: ЖОРЖ ЛОТНЕР
Кзав? Обичаш ли ме?
Кажи ми, че ме обичаш.
Спя.
Защо никога не ми го казваш? Аз постоянно ти го казвам.
Защо не живеем заедно? Досаждам ли ти?
Не. - Кажи ми, че ме обичаш.
Кажи ми, че ти досаждам. Като припев на песен е.
По дяволите!
Когато се започне, няма край! - Защо казваш това?
Защото спя!
Кой е? - Аз съм Филип.
Сам ли си?
Тя спи. - Колко е часът?
5 ч. Не си ли погледнал часовника?
Направих една глупост. - Голяма ли?
Огромна.
Серано...
Убих Серано.
Кзав? Кой е? - Никой! Заспивай!
Серано беше боклук. - Не те ли направи той депутат?
Да.
Така му станах подвластен. - Но и на привилегиите.
Да, спечелих пари, но не съм станал милиардер.
Сделки с недвижими имоти, разрешителни за строежи...
Един ден казах "стига", но Серано извади документи
и аз пак влязох в играта, като пълен глупак.
Корупцията те принуждава. Имаше две-три големи сделки,
от които някои на косъм. Помниш ли "Вожирар"?
И изведнъж този нещастник реши, че името ми е опетнено.
Серано беше непреклонен.
Разбрах, че искат да лансират Дюпер на мое място на следващите избори.
Дюпер на мое място - отвратително!
Краят на мандата означаваше край на политическата ми кариера.
Когато отидох при Серано нощес, бях подготвил оставката си.
Или трябваше да я подпиша, или щеше да изнесе всичко в медиите.
Държеше пред себе си досието ми - общо 3 или 4 машинописни страници.
Прибра досието ми в касата и я остави отворена.
Каза ми, че човек може да живее и без да е депутат.
Той се подиграваше с мен. Ядосах се и го ударих. Сбихме се.
Той щеше да ме удуши и взех преспапието, за да се защитя,
както бих хванал който и да било предмет.
Той падна. Не мислех, че съм го ударил толкова силно.
Това е.
И кога се случи това? - Снощи около 22 ч.
Къде беше досега?
Имаше нощна програма в двореца. Отидох, за да ме видят там.
Пристигнах там около 23 ч.
Значи нямаш алиби между 22 и 23 ч. - Нямам.
А ти? Какво правеше по това време? - Вях с теб.
Вечеряли сме вкъщи с Кристиан.
Към 22.30 ч. съм отишъл в двореца и чак сега излизам оттам.
Никого ли не си срещал? - Освен Кебир, не.
Той не е проблем. - Ще се видим за закуска.
Днес ще има стълкновение при Серано. Няма да е зле да отидеш.
Знам, че трябва да отида, но... - Добре, аз ще намина.
Влагодаря ти.
Какво става? - Закучи се.
При Кзав ли беше? - Да.
И?
Изкарали сме вечерта заедно - аз, ти и той.
Тази сутрин депутатът Мишел Серано е бил открит мъртъв в кабинета си...
Ще се видим ли довечера? - Ще се чуем допълнително.
Вие сте мияч на прозорци, нали? - Да, мия прозорци.
Вие сте открили тялото в 9 часа. - Вюрократите вече идваха на работа,
а ние миехме прозорците. - Вие къде се намирахте тогава?
На източната страна, на 32-ри етаж. - И?
Аз си търках от ляво надясно. Търках прозорците.
Изведнъж видях един мъж легнал на бюрото си.
Спрях да търкам. Не знаех дали е пиян или спи.
Извиках колегата. Тропах по стъклото, но мъжът не чуваше нищо.
И е имал причина. Реших, че това не е нормално.
И веднага ли повикахте полицията? - Не веднага, горе нямам телефон.
В леденото царство на черните небостъргачи
се помещават офисите на депутат Серано...
Не можете да влезете. - Аз съм г-н Марешал,
представлявам депутат Дюбай. - Изчакайте.
Може ли вече да отидем на работа?
Един боклук е убил друг боклук.
Този господин ви търси. - Вие ли сте г-н Марешал? Елате.
Господата ви чакат на 32-рия етаж. - Не можете да влезете.
Колегата Моро е от криминалната полиция.
Смъртта на г-н Серано сигурно е потресла г-н Дюбай.
Те са били много близки, доколкото знам. Вихме искали...
не да го разпитаме, но да поговорим с него за тази трагична смърт.
Аз представлявам г-н Дюбай. Той е на събрание в парламента
във връзка със смъртта на г-н Серано. - Вихте ли ни казали
кога г-н Дюбай е видял г-н Серано за последен път?
Не, но мога да ви кажа кога аз се видях с г-н Дюбай.
Сигурно тази нощ около 23 ч. - Точно така, вечеряхме заедно.
И г-жа Дюбай... - Веше сготвила, тя е чудесна домакиня.
Не се и съмнявам. Храната е важна. - Вие сте само представител
и този разпит може да ви учуди, но ще ви учудя още повече
ако ви кажа, че това убийство беше неизбежно.
Г-н Серано притежаваше документи, които го правеха опасен човек.
Политическо убийство ли? - Да, но и обир.
Не е обир в обичайния смисъл на думата. Открихме около 8 милиона в касата.
Г-н Серано притежаваше журнал. Сигурно не знаете за това четиво.
Не, нямам представа. - Нещо не се връзва.
Има объркване относно гозбата на г-жа Дюбай.
Вердю?
Свидетелството на г-н Марешал относно алибито на г-н Дюбай,
което той ще потвърди и под клетва,
не съвпада с това на... - За това на г-ца Врако ли говорите?
Да, секретарката на г-н Серано. Госпожице?
Добър ден. - Добър ден.
Вихте ли повторили пред г-н Марешал това, което ми казахте за г-н Дюбай?
Чух г-н Серано да казва, че има среща с г-н Дюбай вечерта.
В колко часа? - Тук, около 22 часа.
Вие знаехте ли за тази среща? - Не.
Г-н Серано може да е отменил срещата без да информира г-ца Врако.
Той по принцип... - Не е ли ходил по нужда без да каже?
Да, разбира се. - Добре, благодарим ви.
Тя се е обадила в комисариата. Възможно е тя да е взела тетрадката.
Каква тетрадка?
Журналът, за който ви казах. - Откраднали ли са го?
Не знаехте ли? - Откъде мога да го знам?
Казахте, че мотивът не е кражба, а сега казвате, че има кражба.
Какво наричате кражба? Поне имате ли следи?
Свободен сте, г-н Марешал. - Влагодаря ви, че дойдохте,
и че приехте нашето представление с усмивка.
Следващия път ще се опитаме да... Или няма да има следващ път?
Не, за съжаление, а би ми се искало г-н Марешал
отново да изиграе сценката с откраднатата тетрадка.
И сценката със секретарката не беше никак зле.
Добре, господа, аз съм на ваше разположение.
Влагодаря.
Добър ден, г-н Кзавие.
Холандците ме попитаха дали... - Какво искат?
Не ми казаха, но получих една кутия бонбони
и мисля, че искат да отложим всичко след 15-ти.
Ще изядем бонбоните и ще изчакаме до 16-ти. А това?
Г-н Фондари ви потърси и каза, че е много спешно.
Свържете ме с г-н Фондари, ако обичате.
Г-н Марешал търси г-н Фондари.
Предполагам, че знаеш за Серано. Трябва да те видя.
Необходимо ли е? - Много е важно, повярвай ми.
Добър ден. - Това са г-н Врюмер и г-н Лало.
Добър ден, г-н Марешал.
Ще пиеш ли нещо? - Едно шампанско.
Два пъти шампанско, Марсел. Е?
Секретарката е знаела за срещата ви. - По дяволите!
Няма значение, тя е глупачка. Какво става с шампанското?
Веднага, г-н депутат. - Познаваш ли Моро от криминалната?
Не, защо? - Защото той не е глупак.
Не вярва и на дума от алибито ти. - Ще трябва да повярва.
Казаха ми, че е изчезнала някаква тетрадка.
Да, предполагам. Ще поговорим довечера.
Ще обядваш ли с нас? - Не, имам среща с Фондари.
С Фондари ли? Ето я и Кристиан.
Адвокат Лакор? - Идвам, г-н Президент.
Здравей, Кзав. Здравей, Филип. Моите почитания, г-н президент.
Радвам се да ви видя.
Полицията мълчи за Серано, вие знаете ли нещо?
Много си хубава. - Алкохолът подмладява.
Не говори глупости. - Не са глупости - вулгарно е!
Трябва да й кажеш да спре да пие. - Да, трябва да ми го кажеш.
По-добре ела вкъщи, не си идвал от... - Снощи!
Наистина, спри да пиеш. - Аз се шегувах.
Масата е готова, г-н депутат. - Чудесна идея.
Фондари не ме ли покани на обяда? - Не, нищо не е казал.
Как бяха? - За кого питаш?
Полицаите. - Професионалисти.
Познаваш ли Моро от криминалната? - Компетентен е.
Казаха ли ти за тетрадката? - Всички говорят само за това.
Попитаха ме дали знам за нея. Сега аз питам теб.
Знаех, че Серано има журнал. - Кого е изнудвал?
Никого. Не мисля, че е изнудвал някого.
Той само контролираше хората с нея. Точно този нюанс...
Докато документите бяха у него, имаше някакъв ред,
но сега има страх, че притежателят му няма да играе по правилата.
Аз нямам нищо общо с това. - И Филип ли?
Г-н президент? - Дойдох без да предупредя.
Няма значение. Масата на г-н Томски!
Винаги имаме маса за вас. Ето, заповядайте на тази маса.
Добър апетит, г-н Томски. - Какво ще си изберете?
Тетрадката трябва да бъде намерена. - А убиецът?
То е същото. - Не съвсем.
Търсят ви по телефона, г-н Марешал. - Влагодаря. Да?
Кебир се обажда. От кабинета ти ми казаха, че си там.
Исках да ти кажа, че полицията беше у вас.
Разпитваха портиерката и слязоха тук. Искаха да знаят кога си се прибрал,
кога си излизал и дали съм виждал колата на Филип.
Влагодаря, че ме предупреди. Добре, ще ти се обадя.
Филип те поздравява. - Защо не ми го даде?
Полицията разпита ли те относно него? Питам те, за да напаснем нещата.
Филип беше с мен снощи. - Да, разбира се.
Аз нямам нищо общо, но за мои близки тези документи са опасни.
Вие с Филип трябва да го разберете и да ми кажете, ако знаете нещо.
В противен случай, ще ни сполетят големи неприятности.
Ти за глупак ли ме вземаш?! Тези твои "три листчета",
които полицията нарича "досие Серано", какво представляват?
На какво си играеш, Филип? - И аз самият не знам.
Колко страници са тези "три листчета"?
Серано имаше журнал, в който описваше транзакциите.
Вътре са описани и бенефициентите. Посред избори това е страшно оръжие!
Това можеше да злепостави всеки един кандидат на изборите.
Властта на Серано зависеше от това. - Кралят е мъртъв, да живее кралят!
Знаеш, че аз не съм изнудвач! - Тогава унищожи тетрадката!
Мислил съм за това, но политически... - Аз не си падам по тази политика.
А аз достатъчно съм я търпял! А и не търся отмъщение.
Няма да нападам, ще се защитавам. Ако стана министър...
Слез на земята, ако обичаш. - Не те разбирам.
Ще ти помогна да разбереш - засега ти си заподозрян, а не министър.
Полицаите разпитваха мен, Кебир и Врако. Ще разпитат жена ти и Фондари.
Ще се опитат да сринат алибито ни, в което не вярват.
Ще преобърнат земята за досието. Ако го намерят у вас, си загубен!
Не съм го оставил вкъщи, не съм глупак.
Инвестирах пари в малък имот в парк "Роканкур".
На твое име ли е? - На фирма за недвижими имоти.
Където името ти се появява, нали? - Да, но с други хора.
Другите не ни вълнуват!
До 48 часа полицаите ще са разбрали и ще са обискирали апартамента.
Може и Фондари да го вземе тази нощ. Трябва да го вземем преди това.
Не изглеждаш много въодушевен.
Не много.
Това, което ми казваш за Фондари и полицаите ме плаши.
Искаш ли да знаеш защо заминавам за Лион?
За 3 минути по телефона уредих сделка с хидравлични помпи,
но банката ще ме остави на мира. Дотам съм стигнал!
Няколко часа спокойствие!
Трябваше да кажеш. Аз ще отида.
Ще ти го начертая. - Познавам "Роканкур".
Не, човек лесно се обърква. Ето, погледни.
Ало, Кебир? Кзавие е. Ще ми дадеш ли една кола за 2 часа?
Ще ми направиш голяма услуга.
Ще се видим на кръговото на ъгъла с пътя за Понтоаз.
До скоро. - Ето.
Тръгваш по пътя за Сьорен към стария път за Версай,
"Роканкур" е обозначен. В парка има едни блокове -
блокът е "Д", втори етаж, втората врата вляво от асансьора.
Втори етаж, втора врата вляво.
В крайната стая има китайска мебел. Средният шкаф е заключен.
Там ще видиш и една млада жена. - И тя ли е в крайната стая?
Една близка, която беше изгонена... - Няма значение.
Какво толкова? Кристиан ти е доверила, че откакто...
Когато взема досието, да го сложа ли в шкаф на гарата?
Така ще бъде най-добре. - Добре, до скоро.
До скоро. - Предупреди близката си, че отивам.
Колата ти развалена ли е? - Не, но полицаите може да ме следят.
Завий покрай хиподрума.
Мисля, че ни следят.
Натисни педала и ще разберем.
Сигурно са ме проследили.
Кебир?
Изчезвай, Кзав. Изчезвай!
ПАРК "РОКАНКУР"
Филип предупреди ли ви? - Как се казвате?
Кзав.
Обличайте се, тръгвате с мен.
Филип ще ходи ли в Лион? - Да.
Трябваше да ме вземе. Ще дойде ли? - Не ви ли е казал?
Каза: "Кзавие ще ти обясни". - Не е казал "Кзавие".
Каза "Кзав", но не ми харесва. - И на мен.
Побързайте, не искам да ви намерят. - Кой и защо?
За да ви убият. Почакайте.
Взехте ли си ключовете и документите? - Да.
Не я гасете!
Моля ви, обяснете ми.
Не!
Има ли друг изход? - Не разбрах.
Друг изход? - Да.
Това е приятел на Филип. Изчезнете! Среща утре на гара "Монпарнас" в 3 ч.
Добър вечер, госпожо. - Добър вечер.
Това е моята кола! Върнете ми колата!
Филип? Аз съм.
Филип?
Знаеш ли колко скитника ме попитаха дали съм сама?
Знаеш ли колко кафета изпих? Знаеш ли откога те чакам?
Какво се е случило?
Спиш ли, Кристиан?
Филип е мъртъв. Злополука.
Кристиан? Не беше злополука. - Добре.
Добре.
Веше неизбежно и той го знаеше.
Носите ли разрешение за погребението? - Да.
Вихте ли дошли в кабинета?
Извинете ни.
Предвид близките ви отношения, не се съмнявам в мъката ви.
За 2 дни, двама депутати са мъртви. Не смятате ли, че са много?
Досието "Серано" става опасно и притежанието му също.
Смятате, че е бил у г-н Дюбай? - Знаете какво мисля.
Мисля, че Дюбай е убил Серано.
Забравяте, че... - Че сте вечеряли заедно?
Ще продължа с мислите си, и ще кажа, че идеята не е била добра.
Ако не бяхте у г-н Дюбай тогава, тази сутрин той щеше да е при нас.
Жив.
И ако Филип беше убил Серано, щеше ли това да ви заведе до убиеца?
Не.
Ще ви изведа през задния вход, за да избегнем журналистите.
Кой го уби? - Не знам.
Знам, че Филип не ми оставя достатъчно, за да се издържам.
Досието "Серано" е у теб, нали? - Защо мислиш така?
Ако беше у мен, щях да си осигуря бъдещето.
Тогава нямаше да имаш бъдеще.
Иска ми се да живея честно, но бедно - много трудно.
Засега остани жива. - Ще трябва да се погрижиш за мен.
Иска ми се да можех.
Зарежи всичко това, Крис. - Иска ми се да можех.
Г-н Марешал?
Никола Томски. Вях приятел на Филип.
Неговата смърт представлява болезнена загуба за мен.
Ще бъда в Париж за няколко дни,
ако имате нужда от нещо, не се колебайте да ме потърсите.
Ето визитната ми картичка.
Влагодаря ви, господине. - До скоро, г-н Марешал.
Извинявай за... - Няма нищо.
Не мърдайте оттук.
Един пакет "Лото".
Кафене "Л'Ариве" ли е? Имах среща при вас с един човек.
Госпожица Роканкур.
Г-ца Роканкур?
- Да.
Търсят ви по телефона, на първа кабина долу.
Ало?
Филип...
Това е ужасно.
Да, но трябва да се стегнете, Валери.
Следят ни, не мога да ви доближа, нито да се върна на "Роканкур".
Спах у една приятелка в Ньойи, на улица "Сен Джеймз", 14.
Върнете се там, дайте ми телефона.
720 27 03. Кого да търся там? - Валери Агостинели.
Отидете там и не мърдайте, аз ще се опитам да дойда вечерта.
Момент така!
Валери, махнете се веднага от там! - Какво има?
Махнете се от там веднага!
Какво обичате, госпожо?
Има ли съобщения за мен?
Кажете му, че ще го пусна на 15-ти. Друго?
Комисар Моро? Нека ме изчака в кабинета ми.
Добър ден, г-н комисар. - Г-н Марешал.
Какво мога да направя за вас? - Много неща.
Разсъждавах, докато ви чаках.
За мен ли? - За поведението ви.
Знаете ли, че в подобен случай лъжливите показания струват скъпо?
Не разбирам. - Добре...
А горкият Кебир? Не ви питам къде сте били,
сигурно сте яли патешко с маслини...
Но намерихме Кебир мъртъв в кола, която не е неговата.
Имате ли обяснение за това? - Не, никакво.
Познавахте ли го? - Добре знаете, че да.
Да, знам.
Много неща знаете. - Вих искал да разбера и други неща.
Аз също. Например, кой уби Филип? - Тогава ми помогнете.
Изяснете ми връзката между вас, смъртта на Дюбай и тази на Кебир.
Само минало.
Единствено? - Единствено.
Все пак има някои забавни съвпадения.
Кебир е убит в чужда кола,
на две крачки от апартамент, в който Дюбай е приютил чужда жена.
Това не са съвпадения, а игра на думи.
И вие нямате представа за тази жена? - Никаква.
Ето я.
Тази снимка ще бъде отпечатана във всички утрешни вестници.
Нещо ми подсказва, че издирването ще бъде ожесточено.
Кой ли ще стигне първи? Аз или убийците на Кебир?
Вярвам, за нейно добро, че ще бъде по-добре да съм аз.
Какво обичате? - Валери Агостинели.
Аз съм Кзавие Марешал, приятел на Филип.
Влагодаря. - Валери?
Аз съм Лесли Колинс. - Приятно ми е.
Случилото се е ужасно.
Това е приятелката ми Лесли. - По-добре ли си?
Прибра се в ужасен вид. - Тичах през целия път от кафенето.
Веше ме страх дори от полицаите. - И с право, особено от полицаите.
Те ви търсят. Утре снимката ви ще се появи във всички вестници.
Това е наистина неприятен номер.
Документите ми у вас ли са? - Да.
Ако сте гладни, има пиле. - Късно ли ще си дойдеш?
Ако свършим късно, ще спя у Жорж. Приятна вечер.
Защо са убили Филип? - Заради това.
Какво е това? - Списък с известни имена.
"Кой кой е?" в корупцията. Антология на мръсния свят.
Какво ще правите с него? - Ще го използвам, но не знам как.
Първо ще го преснимам, но не мога да го направя навсякъде.
Ще ми се доверите ли още веднъж?
Да, браво, Лесли. Започни да се въртиш.
Много си красива. Сега по-бързо, искаш ли?
Чудесно. Още една лента и същият обектив.
Извинете ме, дами. Добре ли е? - Нямам фокус.
Кристоф, дай 135.
Така би трябвало да е добре.
Да започнем отново, но много по-бавно.
Готови сме. - Започва чудесно.
Вилие, вкупом с жена му, синът му и зет му -
всички са грабили лакомо.
Изписани са имена, дати и суми.
Добре ли е?
Ето нещо сериозно - Ермут Тилер, ядрената централа.
Серано е дребна риба,
за да държи Ермут, нещата са тръгнали от много по-високо.
Нещо интересно ли?
Филип ли? - Да.
Какво е правил с тези хора? - Политика.
Ако полицията ме открие, какво да кажа?
Не трябва да ви намират. Не излизайте за няколко дни.
Ако имате нужда от нещо, ми се обадете.
Ето - вкъщи,
в работата и в колата.
Лека нощ и благодаря. - Лека нощ.
Такси! Помощ! - Не съм в тази посока.
Помогнете ми!
Ало? Какво има, Валери?
Двама военнослужещи се появиха. Казах им, че ме преследват.
Наговорих им какво ли не. Стъклото на вратата беше счупено.
Може да са били просто крадци. Ставам истеричка.
Сега съм по-добре. - Сложете си колана.
Вие всички сте чудовща!
Извинете ме, Кзавие.
Успокойте се. Ще ви заведа на сигурно място.
Готово. След 5 мин. ще заспите. Искате ли пижама?
Не, благодаря. - Лека нощ.
Добре си починете. - Вече спя.
Мила е и е много свястна.
Грешиш, ако смяташ, че е била приятелката на Филип.
"Вила е" - така е устроен светът.
Приятелят ти Филип винаги е обичал хубавите момичета.
И Кристиян беше красива преди да започне да пие,
но той винаги всичко е съсипвал. Прекалено повърхностен беше.
Защо не говорим за нещо друго? За теб например?
Знаеш ли откога не сме се виждали? - От празненството преди три години.
Да не си го взел присърце? - Да, но не злоупотребявам с уиски.
Аз си съсипвам здравето с изкуство. Творението ми ме съсипва.
На децата не може да се угоди.
Винаги им трябва нещо ново, нещо сензационно.
Да не мислеше, че с котката Феликс ще превземеш и следващия век?
Микеланджело винаги е рисувал едни и същи лица и бради.
Да ти кажа ли нещо? Може пак да се върна към рисуването.
Както Микеланджело ли? - Не се подигравай.
Сериозно го мисля. Ще рисувам за себе си, като Сезан.
Все по-често си го казвам. Накрая ще повярвам сам на себе си.
Аз трябваше да стана политик.
Давай, колко му е!
В какво се беше забъркал Филип?
Той правеше разни услуги и на него му правеха услуги...
И така... - Значи е умрял от доброта.
Може би.
Пази се. Сърдиш ли ми се за Филип?
Малко прекалих. Сигурно си прав, ти го познаваше по-добре.
Започвам да се чудя дали е така, Пол.
Кзав? Остави малката за по-дълго, така ще те виждам по-често.
Ало?
Господинът най-сетне се обозначи. Вече те мислех за мъртъв.
Мислех си, че се възползваш от трагедията, за да ме зарежеш.
Това е точно мой стил. Ще вечеряме довечера, почакай.
Някой звъни, ще ти се обадя пак. - Не затваряй.
Ако чуя изстрели, ще вечерям сама. - Много смешно.
Кой е? - Г-н Марешал?
Идваме от името на г-н Фондари, той би искал да говори с вас.
Да не са му спряли телефона? - Той смята, че не е безопасен.
Един момент. - Може ли да влезем?
Не.
Автентичен Вуда от 17-ти век. Знаеш ли колко струва? 40 бона!
А това във витрината? 30 бона!
Частната колекция на Швейцарската императрица.
Какво искаш? Не разбирам от това. - Нито пък аз.
За сметка на това имам добри съветници.
Познаваш ли Шлибен, експерта? - Не.
Не мислех, че ще стигна дотук. Като знам откъде съм тръгнал.
Вяхме единадесет членно семейство. Започнах да работя на 7 години
при един хлебар. На 20 влязох в банка с пистолет.
След 10 години влязох в Креди Лионе с банкови референции.
За да стигна дотук, трябваше да правя много далавери,
да разчиствам хора... - Кой например?
Извинявай, но разбирам по-добре с примери.
Не аз убих Серано, нито някой от моите хора. Честна дума.
А Филип? - Защо да убивам Филип?
Можех да го купя. Чудя се какво правиш с метресата му.
На всички първи страници е.
Полицаите започват да се изнервят.
Къде я криеш? Досието е у нея, нали?
Поставяш ми същите въпроси като комисар Моро, но със закъснение.
Той не ме вълнува. Дължиш истината само на мен.
Защо? - Мога да ти създам повече проблеми.
Вероятно. - Виж, Кзав...
Имам чувството, че от няколко дни работиш за себе си.
Грешиш, не ти водиш играта. Ти си блестящ изпълнител, но толкова.
Осъзнай си границите и ги спазвай. Така се живее дълго.
Влагодаря за съвета.
Аз съм на 50, малкия ми. Вогат съм,
но въпреки това завися от хора, които могат да ми навредят.
Те ми наредиха да намеря досието "Серано" на всяка цена.
Ти знаеш къде са документите или поне у кого са.
Документите са ни нужни. - "Ни"?
Научих нещо интересно - блестящ си, но си само изпълнител.
Не са у мен, но дори да ги имах... - Ще имаш проблеми, Кзав!
Не. Поне не веднага. Първо трябва да ти наредят.
Няма да се бавя.
Има хора при него, може да се забави. - Ще изчакам.
Господин Марешал? - Да?
Адвокат Лакор е тук. - Поканете го в кабинета на Дюбай.
Г-н адвокат? - Добър ден, Кзав.
Как е Кристиан? - Много добре...
Думите не са много точни.
Защитавам интересите на нея и Филип. - Разбира се.
Ти добре ли си? - Да.
Ще ти изпратя копие от договора. - Добре.
Трябва ли да обсъдим нещо друго? - Не.
Още нещо! Щях да забравя. Сигурно си получил поканата,
ако случайно си я загубил... - Извини ме, но имам друга работа.
Отмени ги. Изключително важни хора биха искали да се срещнат с теб.
Кажи им, че имам офис. - Искат да те срещнат случайно.
Ще се опитам, но не обещавам. - Направи невъзможното.
И още нещо...
Може би не знаеш, но се занимавам с едни хора...
Да не е хор? Група гимнастици? - Не.
Става дума за франкмасонска общност, в която членовете
са дали обет да си помагат каквото и да се случи.
Разбираш ли? - Не. Изобщо.
Не ми помагаш много. - Слушам те, а това не е малко.
И ти като мен смяташ, че би трябвало един ден страната да бъде разтърсена.
Ако говорим за същата страна, тя е разтърсена много отдавна.
Най-накрая една ясна визия, но да не се заблуждаваме,
ако колективистите напипат средината, ще им се услади.
Ние трябва да предвидим нещата - швейцарски фондове, убежища...
Все още не се е стигнало дотам, засега организираме и предвиждаме...
Обединявате фондовете? - Да.
И ти си ковчежникът? - Разбира се, че съм аз.
Нямаш представа колко е сладко. Във връзка с това,
тук ти би могъл... - Влагодаря, но не обичам клубовете.
Помисли все пак. Ще се видим довечера.
Казах ти, че не мога да обещая. - Добре.
Аз обаче обещах, че ще дойдеш.
Вих искал да не вземаш решения, които ме засягат
или някой ден наистина ще се случи. - Кое?
Между нас казано, Люсиен, от много време ме измъчва...
Какво? - Желанието да те ударя.
Хайде, тръгвай.
Извинете ме, скъпи приятели.
Вече се чудехме се къде се губите. - Добър вечер.
Кой е тук? - Много политици, вежливи клоуни,
херцогини и много проститутки - най-доброто от Франция.
За щастие има и приятели. Много ме натъжи новината за Филип.
Много си мила.
Здравей, не се надявах да дойдеш. Трябваше да ти се обадя...
И аз трябваше да ти се обадя. - Утре няма да мога да дойда.
Трябва да дойдеш.
Една газирана вода, ако обичате.
Кзав?
Много се радвам да те видя тук.
Притеснявахме се. Ще предупредя, че си дошъл.
Не очаквах да скърбиш безумно, но... - Присъствието ми те шокира?
Това не е проява на добър вкус. - Не ме вълнува какво мислят хората!
Не се напивай прекалено рано. - Мисля, че това е невероятно!
Изисвате от мен благонравие, което не изисквахте от съпруга ми.
Ще ви кажа нещо! - Кажи го по-тихо.
Ще ти напомня, че ако Филип, след като умря, ме направи вдовица,
ако не беше умрял, щеше да ме направи разведена жена.
Във всеки случай - една самотна жена. - А скъпият адвокат?
Когато нямаш каквото искаш, имаш каквото можеш.
Щеше ли да се ожениш за мен, ако бях богата?
Дръж се както трябва.
Когато пипна журнала на Серано, ще бъда богата.
Дръж се както трябва, моля те!
Но...
Колко струваш, Кзав?
Кристиан? Президентът те чака, Кзав.
Хайде.
Господин президент, позволете да ви представя г-н Марешал.
До скоро, скъпи приятели. Седнете, г-н Марешал.
Изключително съм щастлив да се запозная с вас.
Щастлив и натъжен едновременно, г-н Дюбай бе ваш голям приятел
и наш незаменим другар. Сигурно бихте се съгласили с мен,
че трябва да съхраним паметта му. - Относно принципът съм съгласен,
но относно методите... - Изкам само да...
унищожа тези долни документи. - Само да ги унищожите ли?
Сигурен ли сте, г-н президент? - Напълно сте прав,
става въпрос и за унищожаване на някои неудобни документи,
но също така и да поизплашим една клика нещастници.
Вече треперят при мисълта от вашето партньорство.
Въпреки, че нямат никакво основание засега.
Напълно споделям позицията на президент Лансак
относно паметта на Филип и прочистването на споменатата клика,
но не разбирам каква е моята роля в този кръстоносен поход.
Вашата роля е скромна, г-н Марешал, не искам много.
Не искам документите на Серано, а само да знам
дали измежду документите няма и...
Защото, ако случаят е такъв,
бих ви помолил само за 2-3 странички от тях
за скъпият голям Том. - И какво ще направите?
Ще ги пусна да циркулират - само толкова,
но да циркулират където трябва и няма да има вече "скъп голям Том".
Скъпият Том ще бъде дискредитиран.
Ако обичате, принце мой, дайте ми тези 2-3 листчета.
Ако бяха у мен, бих го направил на драго сърце, рицарю.
Недей така, Кзав!
Това дружество, което ръководите, и чийто адвокат е нашият приятел
би следвало да се разрастне. Например към Люксембург или Германия.
Ваща ми наричаше Европа "дойна крава".
Ще я разделим на 4, на 6 или на 9 - всички комбинации са добри.
Вез да разполагам с вашите козове, аз трупам истинско състояние.
Е? Докъде може да стигне стойностен мъж като вас?
"Колко струваш, Кзав?" - Моля?
Нищо, извинете ме.
Трябва да отида да връча една статуетка.
Оставям ви да помислите, г-н Марешал, но мислете бързо.
Има нещо, което Лансак не ти каза относно тези документи -
не бихме искали документите да се върнат при собственика им.
Кой собственик? - Серано.
Той е мъртъв. - Мястото му е вече заето.
Хората си отиват, функциите остават.
Не би ми се искало да те прегази автобус, Кзав.
Мога да забавя нещата за 24 часа и да кажа, че преговаряме,
но след това не бих искал да съм ти застраховател.
Засега президентът показва благосклонност спрямо теб.
Вих искал да знае, че отдадеността му към общото благо много ме трогна.
Кажи му го.
Омръзна ми, прибирам се. Ще дойдеш ли вкъщи?
За какво? - Почакай.
Искаш ли да знаеш кой уби Филип?
Ела, ако обичаш, Кристиан. Ви ли ни извинил?
Ела!
Скъпи приятели, ще ви помоля за внимание.
Имаме щастието президент Лансак да бъде сред нас тази вечер.
Май и ти получаваш нареждания? Какво ти наговори?
За кого говориш? - За този смешен президент.
Говорихме за бъдешето на младото поколение.
Ставаш досаден, Кзав. Какво те прихваща, по дяволите?
Досега винаги си работил с нас! - С Филип.
Филип беше под мое ръководство. - Но не и аз.
Ще трябва да свикнеш. - Не обезателно.
Защо правиш нещата толкова сложни?
Аз винаги съм бдял над Филип.
Не бих искал да... Играта започва да загрубява.
Серано, Филип, Кебир - тримата един след друг.
Поне съм те предупредил.
Много е топло тук!
Воли ме главата!
Господи...
Воже мили!
Много ме изплашихте.
Не можете да влизате така у хората, можехте да се обадите.
Как влязохте?
Отговорете ми!
Мислех ви за по-приказлив.
Какво искате?
Ако търсите да ме впечатлите, успяхте!
Добре... Няма нужда да се изнервяме.
Сега може да седнем и ще ми обясните...
... какво искате и може да се разберем.
Чакам всеки момент гостенин, който ще се ядоса, ако ви види тук.
Престанете! Това вече никак не ме забавлява!
Какво искате?
Не се доближавайте, защото ще викам!
Помощ!
Сигурно е самоубийство.
Три страници от досието. Трябва да решите.
Изключителни права ли? И какво още ще поискате?
Утре сутрин колегите ви ще направят фурор с новината,
ако искате да сте единствените...
Вях сигурен в това. До два часа ще получите плика.
На чие име?
Дюбрьой. Добре, благодаря.
Надявам се, че знаеш какво правиш. - Знам на какво са способни те.
Готово е, Кзавие. Вихте ли дошли?
Остава само да изберете. - Всяко едно от тях си струва.
Но не се знае колко.
Моралистът Дюпер! Много добре!
Той води политика срещу дългите коси, срещу порнофилмите и абортите,
но не и срещу незаконните сделки с оръжие.
Той е първият. Колко искате? - Ще изтеглим 10
и ще изберем трима измежду най-мръсните от тях.
Нали разбирате, че така ги губите? - Да.
Убеден ли сте в това? - Те са допуснали грешки.
И много повече от това,
но не мислите ли, че ще ги накарате да си платят прекалено скъпо?
Те не пощадиха Филип.
Обективно погледнато, той по-ценен от тях ли беше?
"Обективно" е противна дума, която много слабо ме вълнува.
Дюпер.
Едно, две и три. По три в плик.
Защо три, а не четири? - Филип, Кристиан и Кебир.
Серано вече не е ли от мъртвите? - Напротив,
но аз се занимавам с моите си.
Новините. Нови открития по аферата "Серано".
Тази нощ, вестникарски редакции получиха анонимно обаждане,
в които са им предложени три страници от известните документи.
Всички се питат кой ли е тайнственият кореспондент.
Тези три страници разобличават добре познати политически фигури.
Според тези, които са я виждали напоследък, г-жа Дюбай
не е изглеждала като силно опечалена вдовица.
Вих приел да претърпи злополука или да се натрови с барбитурати,
но да се хвърли от осми етаж...
Допускам, че е инсценирано самоубийство.
Подобни инсценировки обикновено са специалитет на вашата кухня.
Нека не се впускаме в полицейска фантастика.
Госпожа Дюбай си е тръгнала към полунощ
и вие сте тръгнали веднага след нея. - Съвпадение.
Щом казвате.
Адвокат Лакор твърди, че я е изпратил до входа.
Това го прави удобен заподозрян,
но мисля, че мога да намеря и други. - Явно предпочитате мен.
Да, признава си. Така ми е най-лесно.
"Елизе Матиньон", 24,45 ч., управителят...
"Чух госпожа Дюбай да казва на г-н Марешал:
"Когато пипна журнала на Серано, ще бъда богата."
Имам 50 свидетеля, че сте тръгнали пет минути след нея
и сте били на ул. "Рап" няколко минути след престъплението.
Мисля, че това би трябвало да задоволи следователя.
Извинете. Разбрах, че г-н Марешал е при нас.
Дори възнамерява да отседне задълго. - Да не подслушвате следователя?
Следовател Фаве нареди задържането на г-н Марешал по моя молба.
Не да искам да преча на решението му, но случаят "Дюбай" е мой.
Има два случая "Дюбай". - И с какъв фокус ги направихте два?
Следователят, който е враг на магията,
прибегна до логическо заключение -
Дюбай убива Серано и взема документите,
а г-н Марешал убива Дюбай
и чрез печата ви разгласява част от тези документи.
Следователят смята, че има опасност и други личности да бъдат уличени.
За една от тези личности е по-добре дори и да не си помисляме.
Значи трябва да вдигна обвинение в убийство до второ нареждане?
Не се ли притеснявате, че в очите на властта
убийството може да бъде приписано на уличното движение?
Вижте как звучи: разгласяване на невярна информация,
накърняване на личен авторитет,
разпространение на документи важни за националната сигурност,
което означава застрашаване на сигурността на страната.
Това е от моята компетентност.
Това нова серия на "Войната на полицаите" ли е?
Елате в кабинета ми, за да формализираме задържането ви.
Вашата динамичност е впечатляваща.
Защо ме спасихте от лапите на колегата си?
Аз не... - Недейте така.
Докато си играете на тази игра, убиецът на Дюбай е на свобода,
тъй като вие знаете, че не съм аз.
Също така знам, че аз съм бащата на официалната версия.
Дюбай е бил убит от любовницата си, която се укрива.
Не смятате ли, че би било неуместно тя да се появи отново?
А Кристиан Дюбай? - Израз на отчаяние.
Версията на вестниците ми допада напълно.
Добър ден, г-н прокурор.
Да, г-н Марешал е пред мен.
Давам ви го.
Ало? - Добър ден, г-н Марешал.
Един човек, който е в кабинета ми би искал да разговаря с вас.
След това бих искал пак да се чуя с комисар Перне.
Г-н Марешал? Аз съм Томски.
Мисля, че настъпи моментът, в който ние трябва да се срещнем.
Напускам Франция другиден, бих искал да ми дойдете на гости.
Утре организирам лов, 8 ч. дали е удобно време за вас?
Възвишението "Врон".
На 30 км. след Орлеан. Знам мястото.
Всичко това звучи чудесно, но има една малка пречка -
аз съм арестуван.
Така ли? Разбирам.
Давам му слушалката.
Прокурорът.
Ало?
Разбира се, г-н прокурор.
Да, желание. Разбира се. Само желание.
Вих предпочел да е в писмен вид.
Значи съдията е информиран? Добре.
В такъв случай... Моите почитания, г-н прокурор.
Не ми остава нищо друго, освен да ви пожелая приятен лов.
Кой е Томски?
Както сам виждате, той е мъж с влияние.
Измъкнах ви от устата на вълка, но сега се задава цяла глутница.
Играта ще стане много сериозна и дори много кървава, струва ми се.
Свободен сте.
Кзав?
Знам, че едни хора ще се опитат да се свържат с теб.
Трябва да знаеш, че приятелите ми ще направят всичко възможно,
за да ти попречат да се срещнеш с тях.
Ако нямахме взаимоотношения... - Очакват ви, господин адвокат.
Шофьорите на камиони са хубави хора, нали г-н Марешал?
Ела да видиш, Люсиен! Уцели го.
Видя му сметката.
По дяволите!
"Холанд и Холанд"?
Леките оръжия ли предпочитате? - Не.
Тогава вземете това.
Аз не харесвам оръжията по принцип. - Въпреки това разпознахте марката.
Знам много неща, които не харесвам. А също така и много такива хора.
Ще поговорим именно за тези неща и за тези хора, но след лова.
Ще ловуваме ли? - Разбира се.
Извинете ме за малко.
Извинете ме.
Забрави всичко, което ти казах. Всъщност, нищо не съм ти казал.
Не очаквах да те видя тук. - Вие се качете при г-н Дьо Лафрьони.
Елате с мен, г-н Марешал.
Филип никога ли не ви е говорил за мен?
Той често ми говореше за вас.
Той много ви обичаше.
А вие обичате ли ме? Имам огромна нужда от обич.
Станала е злополука.
Вече има труп? - Можеше да има един и по-рано.
Разбрах за пътното ви произшествие. - Новините се разнасят бързо.
Не се притеснявайте, не е нищо сериозно.
Веднага го закарайте в болница. - Добре, докторе.
Сериозно ли е? - Ранен е в слабините
и бъбреците са засегнати.
Според доктора, съчмите не са проникнали.
Ще те измъкнем оттук.
Да, разбира се. Ще се връщаме ли, г-н Марешал?
Тъй като ловът приключи по-рано,
ще преминем към нещо по-конструктивно.
Въпреки, че името ми не фигурира на всяка страница,
документите, които притежавате, ми принадлежат.
Казано другояче, аз съм гарант пред определени хора.
Актуалният политически климат не е добър
и тези публикации могат да навредят на интересите на страната ви.
Моята страна не ви интересува. - Напълно вярно.
Както и независимо коя друга страна.
Докато пролетариата укрепва политиката си,
ние налагаме политиката на парите.
А това е малко по-сериозно, повярвайте ми.
Думи като "враг" или "съюзник" вече нямат смисъл.
Вече нямаме "приятели" - имаме "партньори".
Вече нямаме "врагове" - имаме "клиенти".
Капиталът вече не познава граници.
Предполагам, корупцията също. - Затова публикуването на документите
нищо няма да промени. Аз ще подам оставка,
две-три политически марионетки ще изгорят, вие ще отидете в затвора,
но това няма да промени нищо важно.
Мисля, че подценявате общественото мнение.
То промени ли аферата "Хлапето"? - А при случая с Никсън?
Там не ставаше въпрос за пари, а за морал.
Значи все пак има морал. - Той ще остане случаят на века.
Вие притежавате честността на прадедите ни, г-н Марешал,
но това е вече отживелица.
Последният ви велик държавен глава не ви е обидил на "добитък",
тогава защо "добитъкът" се притеснява,
когато държавният секретар забогатява малко по-бързо?
Смятате ли, че е ощетена икономиката? Как пък не!
Важното е да се гради и да се даде на "добитъка" това, което иска -
да яде, да пие, да се чифтосва, да пасе,
като му се осигуряват пасбища дори през зимата.
Влез!
Господата пристигнаха. - Нека влязат.
Господин министър, представям ви г-н Марешал,
на когото дължите крещящата си рекламна кампания.
Преди години, се справяхме бързо с тези неща! Това са клевети!
Защо не подадете жалба срещу мен? - Журналистите са боклуци!
Ви трябвало да... - Да ги купим.
Или да ги поканите на лов. - Предайте ни документите!
Колко?
Мисля, че това лишение заслужава 2 млн.
Можем да го обсъдим. - Не.
Други изисквания, г-н Марешал? - Името на убиеца на Филип.
Дори да го знаех, не мисля, че щях да ви го кажа,
но аз не го знам. - Това е фикс идея.
Не се ли притеснявате, че това... - Иначе сделката не ме интересува.
Престани да ни дразниш! На кого му пука за Филип и убиеца?
Моята работа приключи, сега е на ред г-н Фондари.
Ви ми се искало да мога да ви убедя. - Аз ще остана.
Искам да вида как този мръсник... - Не!
Започвам да вярвам на вестниците. Вие сте ларва, г-н министър.
Вие избрахте труден път, г-н Марешал. Наистина съжалявам.
Ще ми се обадите ли в Амстердам? - Вях ви забравил, г-н Фондари.
Разбира се, че ще ви се обадя.
Предупредих те.
Защо се държа като глупак? Какво те прихвана, по дяволите?
Щеше да получиш колкото поискаш и да си броиш пачките цял живот.
Казах ти да ме информираш за всичко, но ти се правиш на хитрец!
Казах ти, че искам да хвана убиеца, но ти не се размърда много.
Полицията смята, че ти си убиеца. Аз също.
Добре, че това, което мислиш вече няма голямо значение.
Марсел?
Сложи инжекцията на господина.
Това е натриев барбитал - нацистите така са стимулирали мозъка.
За паметта било по-полезно и от рибата.
Вихте ли навили ръкава си?
Хайде! Ставай! Имаме посетители.
Защо го правиш? На твое място бих си гледал живота.
Арестуван сте, г-н Марешал.
Обвинен сте в укриване на документи, в даване на фалшиви показания
и в съучастничество в убийството на господин Серано.
Отведете го.
Чакам ви утре сутрин в кабинета си, г-н Фондари.
Още ли живеете на Ке-де-з-Орфевр? - Да, на "Лувър" 2633,
но не мисля, че този път прокурорът ще се обади.
Настинал е. Както често се случва във високите слоеве на атмосферата,
температурите паднаха изведнъж. Когато дойдете утре,
вземете вълнени дрехи и одеало, човек никога не знае.
Качете се в другата кола. Ще се видим направо в управлението.
Ако не съществуваха жените, кой щеше да ви осигурява алиби и да ви спасява?
Тя ви спаси. - Влагодаря, Валери.
Наложи се да му разкажа всичко. - Толкова много време ли ти отне?
Не, но ми отне много време да го напиша.
Ще бъда ли обвинен?
Открихте ли кой стои зад всичко това? - Никой.
Отзад стоят интереси, групировки, силно свързани дружества,
но няма лице, няма самоличност.
Има посредници като Томски,
подставени лица като Лансак, наемници като Фондари,
клоуни като Дюпер, хитреци... - Като Дюбай ли?
Като Серано.
Дюбай и Серано не ме интересуват. Интересуват ме документите,
но не за да ги потуля, а за да ги извадя на бял свят, но не като вас.
Ще се обърна към хора с чисти ръце. - С чисти ръце ли?
Да, г-н Марешал. Ще победя, работейки честно с честни хора
и ако не успея, ще изляза предсрочно в пенсия
и ще отида да ловя сьомга на река Нива. От много време имам желание за това.
Дайте му каквото иска. Онези хора ще ви убият.
Виждате ли? И тя е паднала в клопката - "онези хора". Какво означава това?
Искам името на убиеца.
Докато не ми го дадете, вървете по дяволите.
Аз съм неблагодарник, Валери. Това е моят начин да бъда верен.
Внимавайте!
Кой уби Филип?
Престани, ще пукна! - Пукни!
Но ще умреш бавно, обещавам ти.
Не можеш да го направиш, по дяволите!
Не можеш да ме оставиш тук с това коляно!
По дяволите! Ще го издам този мръсник.
Скоро щеше да го видиш и да разбереш.
Къде отиваме? - На спирката на "Дефанс".
Какво ви накара да го направите? - Страхът.
Той е добър съветник понякога.
Трябва да ви благодаря, но мислите ли, че ми правите голяма услуга?
Кой е казал, че е услуга?
Давам ви ключа в замяна на едно име.
Чие име? - На убиеца на Филип.
Де да го знаех... - Хайде, комисар.
Виждал съм мъже да не помнят жените и децата си,
да забравят телефонните си номера, но не и собствените си имена.
Адриан Моро, комисар от криминалния отдел.
Полицай през деня, престъпник през нощта.
Никога не съм чувал по-големи нелепости!
Прав сте, прекалено е.
Започнах да го разбирам по време на престрелката.
Фондари трябва да има силни протекции, за да стреля по комисар,
а ненаказуемост може да осигури единствено полицай.
Нямаше много полицаи в този случай - Перне и вие.
Престрелката оневинява Перне. Това беше грешката.
Инициативите на Фондари винаги са глупави!
Перне и Фондари са двата полюса на глупостта,
като агнето и питекантропа!
Фондари се подиграва със закона, а Перне го боготвори.
Перне е по-опасен, защото глупостта му се шири в образцови структури,
докато глупостта на Фондари си остава маловажна.
Както вашето разбиране за ред ли? - Не се заблуждавайте.
Мястото, което заемам създаде това разбиране.
Няма по-добро място от това - познавам всички престъпници в Париж
и им стискам ръцете. - Понякога и вратовете.
Мръсниците ме дразнят, те покваряват тази страна.
Днес комбинаторите управляват Храма, ръководят вестници, финансират избори
лансират фигури, които след това ще им осигуряват пазарите.
Те формират един нов елит.
Техните потомци ще представляват утрешната аристокрация.
Влагодарение на документите ще смажа тази сган.
Ние водим една и съща борба. Когато аз елиминирам Дюбай,
а вие давате гласност на случая Дюпер, ние играем една и съща игра.
А Кристиан Дюбай? - Тя щеше да ви разкаже всичко.
Няма от какво да се притеснявате, ние сме от една и съща порода.
Имаме една цел - да излекуваме страната от проказата.
Давате ли си сметка, че тази минута е историческа?
Ние ставаме важни личности, г-н Марешал. Робеспиер е почувствал това опиянение!
На това дело психиатрите... - Какво дело?
На вашето.
Психиатрите ще кажат, че сте параноик, но не и какъв сте всъщност,
защото думата звучи неуместно в съдебна зала.
Истината е, че сте глупак, Моро.
Успокойте се, имало е и глупаци, които са били исторически фигури.
Предшествениците ви се казват Сарон Арол, Фуке Данвил...
Двата бича на човечеството са редът и липсата на ред.
Корупцита ме отвращава, а от целомъдрието ме побиват тръпки.
Чуйте се за малко.
"Мръсниците ме дразнят, те покваряват тази страна.
Днес комбинаторите управляват Храма". - И всичко това заради Филип Дюбай!
Пуснахте цяла банда мръсници, за да реабилитирате един негодник.
Предайте се, Моро! Гарата е обкръжена.
Моро!
Влагодаря.
Влагодаря ви и браво.
Не дойдох за това.
Комисар Моро беше опасен хуманист, но отличен полицай.
Фондари го определи като компетентен. Фондари беше един друг такъв хуманист.
Какво ще правите с тях? - Ще дам едно копие на следователя,
а оригиналите - на министъра на правосъдието
Предполагам, че името на Филип Дюбай не фигурира вътре.
Че защо би фигурирало? На какво основание?
Довиждане, г-н комисар.
Сега какво следва? - Нищо особено.
Ако комисар Перне е почтен, ще подаде оставка и ще лови риба.
Ако не е почтен, може да стане префект.
Някои избраници от народа ще прекосят пустинята.
Когато се върнат, вече ще са републиканци,
точно както старите шаврантии стават целомъдрени.
Единствените, които ще пострадат са сьомгите.
Спете спокойно, парижани, всичко е наред.
Превод и субтитри ДИМИТЪР ИЛИЕВ