Кълъмбия Пикчърс представя
Грегъри Пек
Омар Шариф
в
ЗЛАТОТО НА МАККЕНА
участват още: Тели Савалас и Илай Уолък
Джули Нюмар Камила Спарв Кийнан Уин Тед Касиди
Има една стара история която Апачите разказват -
Един мъж, яздел в пустинята и видял лешояд
известен в Аризона като "пуйчи лешояд", да каца на една скала.
"Хей - извикал мъжът - какво правиш тук?"
Видях те да летиш над Хедлибърг и за да те избегна
обърнах и тръгнах насам. - Странно - казал лешоядът:
Само прелитах над града.
Всъщност идвах насам, за да чакам теб."
*Старият лешояд
*старият пуйчи лешояд
*лети, лети високо в небето.
*Той просто чака
*лешоядът само чака
*чака нещо долу да умре.
*Старият лешояд знае, че може да почака
*защото на всеки му идва денят
*когато среща съдбата си.
*Виждал е хора да идват и да си отиват
*да пъплят като мравки по скалите долу.
*Хора с планове, хора с мечти,
*хора, които са умирали за злато по скалите долу.
*Злато, злато и още злато,
*те жадуваха за злато.
*Злато, злато, всичко биха сторили за злато."
Преди хиляди години, в югозапада имало една легенда на Апачите.
Тя разказвала за скрит каньон, пълен със злато и пазен от боговете им.
Докато Апачите пазели каньона в тайна и не докосвали златото,
щели да бъдат силни и могъщи.
Така гласяла легендата.
Когато испанските конкистадори дошли, те започнали да търсят каньона.
Нарекли го "Каньон дел Оро", което означавало Златния Каньон.
Но никога не го открили.
Триста години по-късно, дошли американците.
Те знаели легендата, но нарекли каньона "Изгубеният Адамс"
Понеже човек на име Адамс го видял веднъж, или поне така казвал.
Във всеки случай, той не видял нищо повече,
защото Апачите изгорили очите му.
Всеки знаел легендата а много и вярвали в нея.
Каньон дел Оро. Изгубеният Адамс.
А за кратко време през 1874, я наричали "Златото на Маккена"
*Старият лешояд,
*Старият пуйчи лешояд
*лети, лети високо в небето.
*Той просто чака,
*лешоядът само чака,
*чака нещо долу да умре.
*Старият лешояд знае, че може да почака,
*защото на всеки му идва денят,
*когато среща съдбата си.
*Виждал е хора да идват и да си отиват,
*да пъплят като мравки по скалите отдолу.
*Лек полъх на злато
*и те веднага тръгват,
*за да измрат като плъхове,
*на скалите отдолу.
*Злато, злато, злато,
*всичко биха сторили за злато.
*Злато, злато,
*те искаха Златото на Маккена.
Спокойно, старче! Не си достатъчно здрав, за да си играеш игрички.
Аз познава теб. Ти си Маккена.
Шерифът. - Точно така, но аз не те познавам.
Защо се опита да ме убиеш?
Плати ли ти някой?
Колорадо ли? - Не платил. Никой не платил.
Добре, тогава защо? - Защото търсиш злато.
Засрами се, стар човек като теб...
да скита и да стреля по златотърсачите.
Ако продължаваш така, ще загазиш.
Освен това ако ме познаваше, щеше да знаеш, че съм приключил със златото.
Намерих само прериен прах. От него не се забогатява, а се ожаднява.
Но сега отново търсиш златото.
Всички търсят злато. - Кое злато?
Какво злато?
Знам това място. Това е Люлеещата се Скала.
Там няма злато.
Бил съм вече там.
Защо стоиш с мен? Защо не убиеш мен?
Да, може би това трябва да направя.
Знаеш ли какво? Обещай, че няма да бродиш наоколо
и да стреляш по хората, и ще те отведа у дома.
Няма дом.
Добре, поне ще те заведа на доктор.
Аз умра тук.
Сега вече имаш златото.
Но ще искаш, никога да не си виждал тази карта.
Духовете ще те убият. Не се смей!
Това е свещено място.
Това било значи. Каньон дел Оро, Изгубеният Адамс.
Не се тревожи, старче. Няма да тръгна да го търся.
Прекарах 3 години в безполезно търсене. "Изгубеният Адамс" не съществува.
Лоши времена настанаха.
Младите войни искат злато.
Като белите хора.
Сега е момента за един старец... да умре.
Имаш още доста време, старче. Няма защо да бързаш!
Искаш ли да хапнеш нещо?
Хей, старче?
Старче?
Ще ми се да не беше стрелял. Помислих те за друг.
Войници. Много Войници.
Сър, бяхте много учтив, за което сме Ви благодарни.
Ще се наложи да вземем назаем няколко коня и мулета
а също и малко храна за из път.
Също така ще вземем и жена Ви...
...защото може да е от полза ако се натъкнем на кавалерията.
Ако ни се размине отново и се измъкнем, ще Ви я продам обратно.
Обещавам Ви.
Почини си, Шерифе!
Ние ще довършим гроба на стареца.
Ще го направим малко по-дълъг и по-широк...
...и може да заровим и двама ви.
Бог е благосклонен към мен.
Спомняш ли си? Обещах ти че ще се върна, приятелю.
Никога няма да се измъкнеш, стари приятелю
Ще намеря начин.
Остави лопатата и ела, да си поговориш с Колорадо!
Не мърдай, Маккена, или ще те срежа на две!
Хайде, излез като джентълмен!
Две седмици преследваме стареца.
Къде е картата? - Карта ли? Каква карта?
Отлично го познавам. Той е добър играч на карти.
Винаги запомня картите.
Ако е видял картата, значи я е запомнил.
Значи имаме картата в главата му.
Казах ти.
Казах ти, че никой не може да ме прогони.
Сега си мой, и ще ни заведеш при Златото.
А после ще те убия.
Побързай, Беш! Покрий го с камъни и да тръгваме!
Не. Той е вожд. Той отиваше в Каньон дел Оро.
Ще го погребем там.
Да не си полудял?
Знаеш ли как ще се вмирише, докато стигнем?!
Разбира се. Той е вожд. Трябва да бъде погребан там.
Трябваше сам да се сетя.
Хайде, Беш!
Преди време, преди Маккена да го прогони от територията си
Колорадо имаше скривалище в малък, закътан каньон.
Сега, когато се беше върнал, той отново го ползваше.
Там отведе Маккена, неговата жива карта.
Трябва да си луд, за да се върнеш.
Съдия Бъргърман дава награда за главата ти.
Знам, но това е странно. Дори не съм го виждал този Бъргърман,
а той не ме харесва. Нищо, някой ден ще се срещнем,
и тогава аз ще взема главата му. Но в чувал.
Както и да е, върнах се заради картата, която ти изгори.
Защо? Можеш да си купиш дузина като нея, по долар парчето.
Но не като тази. Не като картата, която носеше Прерийното Куче.
Но този старец не беше Прерийното Куче. Прерийното Куче е мъртъв.
Е, да, сега със сигурност е мъртъв.
Цялата работа е една приказка.
Няма Каньон дел Оро.
Старият Адамс никога не е бил там.
Тогава защо уби Прерийното Куче и му взе картата?
Не стана точно така. - Знам как е станало.
Просто ти е писнало да работиш за 20 долара на месец
и си се възползвал от стария човечец.
Причакал си го, гръмнал си го и си взел картата му.
Изненадан съм от теб. И това ми било шериф.
Хеш-ки те помни. - И аз я помня.
Хеш-ки.
Не мога да разбера - как си узнал за картата. Тя е единствената истинска.
Предполага се, че само Прерийното Куче е знаел за нея.
Трябвало да я предаде, преди да умре.
Тогава някой разбрал, че наистина съществува такава карта.
И преди 2 седмици, старецът станал и напуснал племето.
Добре, а защо не я е предал?
Предполагам, че не е знаел на кого може да вярва.
Виждаш ли, Апачите се промениха.
Започват да мислят, като белите хора.
Някои от по-младите смятат, че златото ще е по-полезно на тях, отколкото на някакви духове.
Няма никакво злато.
И ако имаше, то би принадлежало на цялото племе.
Грешиш.
Златото принадлежи на духовете, а те казаха, че аз мога да го взема.
Слушай, приятелю, добре те познавам.
Упорит си, също като Апачите.
Тези мои приятели тук, също са упорити.
Защо просто не ни заведеш там и да бъдем партньори?
Има достатъчно за всички ни. - Бил съм там.
Няма злато дори за една пломба.
Бил си в каньона? - Няма никакъв каньон.
Нищо не знаеш. Слушай, нали обичаш хазарта.
Нека рискуваме!
Да предположим, че загубим?
Тогава се разделяме и отиваш, където искаш.
Как? Пеша, със завързани отзад ръце ли?
Не. Ще ти дам каквото ти трябва. Вода, коне и оръжието ти.
Кога? - Какво кога?
Оръжието!
Когато ни заведеш. Искам да кажа, че ни трябва доказателство.
Ще ти кажа, какво още ще ти дам. Ще ти дам момичето.
Какво момиче? - Онова, което гледаше.
Честно ти казвам - съпругът и е богат.
Ще получиш добра награда. - Не!
Мънки, какво искаме ние? Искаме Златото. И защо?
Защото, когато го имаме, ще можем да си купим всяка една жена.
Освен това, ако Лагуна не се появи утре, ще има допълнителен дял за нас.
Не.
Искаш Белязаната, ли? Вземи я!
Вземи малката трътла!
Вземи дъртата, ако искаш!
Доста ще се позабавлявате.
Какво мислиш, да си стиснем ръцете?
Добре.
Ще ви заведа там. И цялото злато е ваше.
Ще ви заведа и ще си тръгна, точно както каза.
Без злато?
Защо?
Много ти харесва в Хедлибърг ли? Но аз дочувам, че не те обичат там.
Ще ти кажа истината. Суеверен съм.
Не искам да се забърквам с тези индиански духове.
Добре. Ти си луд, но нищо. - И още нещо.
Кажи на малкия си приятел, че си искам всички неща обратно.
Разбира се. Ще ги пазя, докато си тръгнеш.
Но да знаеш, че няма нито злато, нито каньон.
Тук аз се шегувам, компадре!
Хеш-ки.
Късметлия си. Изглежда ти е простила.
Беше бясна, но мисля, че още те харесва.
Много жалко, че вече я дадох на Мънки.
Искаш ли да размислиш?
Спи спокойно, приятелю!
Госпожице...
Познахте ли ме, аз съм Маккена - шерифът.
Няма да Ви нараня.
Познавате ме.
Баща Ви ме направи шериф.
Те убиха баща ми.
Убиха баща ми.
Не казвайте на никого, че сте дъщеря на съдията Бъргърман.
Ако Колорадо разбере, ще се окажете в по-голяма беда.
Разбирате ли?
Чувате ли ме?
Да, помня Ви.
Веднъж дойдохте в ранчото за вечеря.
Точно така, идвах веднъж.
Казват, че обичате да играете карти.
Да, играя покер понякога.
Когато не съм на работа, разбира се. Също така и пийвам по малко.
Баща ми не е по хазарта, а също и аз.
Да, знам това, госпожице.
Опитвам се да поправя тези неща. Сериозно.
Не говори добре за един шериф, ако играе карти. Знам това.
Почивайте сега!
Опитайте се да поспите!
И помнете, какво Ви казах!
Мънки, утре тръгваме рано. Така че, иди да поспи шмалко!
Както виждаш, приятелю, аз спазвам моята част от уговорката.
Спазвай и ти твоята!
И по-добре си сложи колана! Да не си загубиш гащите.
Добре, хайде. - Няма ли да изчакаме Лагуна?
Не. Той толкова хареса момичето в Хедлибърг. Нека се обогатява с нея.
Някакъв мъж със знаме приближава.
Хеш-ки, вкарай момичето вътре!
Не мисля, че търсят теб, Шерифе.
Но ако е така, ще те убия.
Не знам как ще те заведа до каньона, ако ме убиеш.
Със счупено коляно пак можеш да ни заведеш. Болезнено е, но не и невъзможно.
Ако искаш момичето живо за награда, помни че Хеш-ки има нож!
Колорадо!
Джон Колорадо!
Бен!
Бен Бейкър! Бен!
Стари приятелю! - Не!
Стой там, Колорадо!
Кой е този с теб?
Бре, шерифе! Ти и Колорадо заедно?!
Я виж ти!
Изненадан ли си? - Не.
Някои от моите хора може и да са, но не и аз.
Не и при такав голям залог.
Сега не е време за стари вражди.
От моя гледна точка се радвам, че си тук. Може да поиграем покер.
Не и с твоите карти.
Добре дошъл отново, Колорадо. Ще има достатъчно за всички ни.
Достатъчно какво? - Всичко знаем.
Знаем, че търсеше Прерийното Куче.
Знаем, че си научил от Беш и Малката Томахавка.
Как? И откъде знаете, че сме тук? Никой освен нас не знае това място.
Лагуна.
Съжалявам, Колорадо.
Знаеш ме.
Пийна ли повече, приказвам повече - Да.
Тогава ме спипаха.
Виждате ли, не казах ли, че той не бива да ходи в града?
Колорадо, пустинята е голяма.
Много хора ще са нужни да открият стареца.
И после, пътят до каньона ще е дълъг.
Преследва те кавалерия, каквато не си виждал преди.
Много Бронко-Апачи дебнат наоколо. Всекиго и всичко.
Вероятно и тяхната цел е златото.
Нямаш представа, какво се случва.
Имаш нужда от нас.
И още нещо.
Добро местенце си си намерил, но е затворено.
През едно и също място се влиза и излиза.
Можем да се установим на входа и да чакаме да огладнеете.
Има нещо вярно в това.
Но ако ни хванат заедно, ще те обесят с мен.
Щом Маккена рискува с теб,
значи мога и аз да се престраша.
Какво мислиш, Маккена?
Радвам се, че е тук.
Както каза, може да поиграем покер по пътя.
Беш, моите уважения, но премести вожда!
Вярно е, че има достатъчно за всички.
Но също така е вярно, че има много път до каньона.
Дадено. Ела да закусим!
Стой!
Той ме предаде.
Всички знаехте, че ще го убия при първа възможност.
Както и да е, има достатъчно за всички, а сега и малко отгоре.
Добре.
И без повече убийства, или ще станат твърде много.
Знаеш ли, Бен, ние се договорихме, но...
трябваше да видя всичките ти хора, преди да го направим.
Защо, какво им е на хората?
Тези двамата... не ги знам какви са. А и като ги гледам, ме е страх да попитам.
Просто минавахме през Хедлибърг...
и се страхувам, че чухме доста интересен разговор.
Г-н Бейкър беше достатъчно любезен да ни покани да се присъединим.
Той обеща, че ще е добра разходка, а също и доходна.
Така ли?
Вярно ли е?
Колорадо.
Дааа. "Добра разходка."
Тоя го познавам. Ти си магазинерът от Хедлибърг.
Жена ти знае ли къде си?
Този ми е непознат, но и той изглежда доста блед.
К'ъв си ти? Зъболекар?
Не. Той е редактора на местния вестник.
Този прилича на проповедник. - Аз проповядвам.
Тъй ли? И в какво вярваш, в златото? - В Господ.
Но обичаш и златото, нали?
То може да служи и на Господ така, както и на Дявола.
Защо само Римската църква да има злато?
Злато, сребро, идоли и корупция.
Когато взема моето злато--
Твоето злато ли? -...исках да кажа моят дял.
С него ще издигна храм в името Господне.
Истински храм, а може и цяла поредица от храмове в околността.
Бен, трябва да си по-луд от него, за да го вземеш с теб.
Казах ти, че всички знаят. Не можеш да пазиш тайна, щом става дума за злато.
Мълвата се носи във въздуха.
Трябва да използваме всяка пушка, без значение кой я носи.
Маккена.
Отче, това няма да е като неделна литургия.
Може да те убият, а може да се наложи, ти да убиваш.
Господ знае какво иска от подчинените си.
Това злато принадлежи на Апачите.
Може да бъде използвано, да ги отведе при Господ.
Ай, Чиуауа! Добра сделка с Господ е направил.
Ето, че стигнахме до най-безценните. Слепец и хлапе.
Аз виждам достатъчно и за двама ни.
Този старец има най-голямо право да е тук.
Не го ли познаваш?
Това е самият Адамс.
Адамс?
Това ли е Адамс?
Виждаш ли? Самият Адамс. - Виждам го Адамс.
Но не виждам злато. - Там има злато.
Повече, отколкото някога сте виждали. Всичкото злато на света.
Да, кажи му! Разкажи му историята!
Не. Много пъти е разказвана вече.
Но ние отново ще ви отведем там. Хайде, г-н Адамс.
Разкажете ни! - Не.
Добре. Мексиканецът ни заведе там...
...същият, когото доведоха Апачите.
Той не искаше злато за себе си.
Страхуваше се.
Постоянно говореше за старите духове на Апачите.
Единствено искаше коне.
И ние му дадохме.
Начинът по който ни закара...
...напред, назад и предимно нощем.
Не знаехме къде сме.
Накрая ни накара да си сложим превръзки на очите.
И когато ги свалихме...
какво да видим...
най-прекрасната долинка.
Блестяща и сияеща на слънцето. Беше като сън.
Индианци са живели там преди 1000 години, може и повече.
А златото - навсякъде!
Стените на каньона имаха жили...
5 - 10 метра широки.
По земята имаше буци самородно злато. Чисто злато.
Златен прах във всеки храсталак.
Сложиш ли тиган във водата непременно вадиш злато.
Първият ден напълнихме кана за кафе със златни камъчета.
Никой не можа да я повдигне.
Направихме си барака.
И се захванахме за работа.
На другия ден... дойдоха Апачите.
Избиха всички, освен мен.
После ми изгориха очите и ме оставиха в пустинята.
Не бях по-голям от този младеж.
Кажи им за камъчето.
Когато ме откриха...
все още имах едно камъче в джоба Съвсем малко.
Струваше 190 долара.
Само едно малко камъче.
Знаеш ли? Харесваш ми.
Не знам момче ли си, или момиче.
Ако си момче, ще те подстрижа.
Ако си момиче, ще те целуна.
Мисля че си момиче.
Това е Хачита.
Войници!
Кой ще го направи? Твоите хора или моите?
Твоите. Те са повече. - Да теглим карта.
Добре, но аз ще ги разбъркам.
Когато излезем...
тичайте право към кавалерията!
Кажете им за Колорадо! Кажете им, че съм негов заложник!
Какво? Не разбирам. Как може да си негов заложник?
Опитваш се да се освободиш от нас? - Опитвам се да ви спася живота.
Забравете за златото, г-н Уийвър! Няма такова.
Върнете се в магазина си! - Не ти вярвам. Лъжеш!
Не се залъгвайте! Измъквайте се! Човек като вас няма работа тук.
Има нужда от злато. Помага за разрастването.
Забравете! Правете каквото Ви казвам! - Не.
Тези мъже имат златна треска.
Измъквайте се! Отидете при кавалерията!
Маккена.
Какво ви каза? - Истината. Казах им да си вървят.
Защо си такъв егоист? Не можеш да го вземеш цялото.
Каза ли ви, че уби Прерийното куче?
Изгори картата, но знае къде е каньона.
Това е истината. - Това по го вярвам.
Никога не съм ти вярвал, Маккена.
Грешка беше, че оставихме съдията да ни убеди, да те направим шериф.
Един чужденец. Скитник. Никога не си бил един от нас.
Изчистих града ви. - И къде ти е значката сега?
Шерифе, наистина ли уби стареца?
Да, но е било при самозащита.
Ти си убиец!
Това беше доста бърз процес.
Кога ще ме бесите?
Какви са тези приказки за бесило? Всички тук сме приятели и партньори.
Инга! Какво правиш тук?
Тя защо е тук?
Ще ви кажа. Ще ви кажа цялата истина.
На път за срещата с Маккена, когато той ни повика...
останахме без храна, и спряхме в едно ранчо.
Канехме се да платим, когато...
собственикът почна да стреля.
Започнахме да го молим да спре. Той беше луд и не чуваше.
И решихме да я направим партньор и да й дадем пълен дял.
Баща ти е мъртъв?
Какво можем да сторим? Нищо.
Никога няма да имаме друг такъв шанс.
Искаш да кажеш, че е нещастен случай? - Кълна се.
Лично аз се помолих над гроба му.
Не можем да го съживим... нали, Фулър?
Не можем.
Нали, г-н магазинер?
Не знам. Не знам какво да мисля.
Не е това, което очаквах.
Не си го представях така. Не знам какво да правя.
Можете да се измъкнете, преди да е станало твърде късно.
Простете, господа, но аз съм чужденец и някои неща ми убягват...
но мисля, че ще е много жалко да се откажем...
или да изоставим, това, което сме започнали.
Искам да кажа, че сме се впуснали в голямо приключение.
Нещо, което идва веднъж в живота.
Така, че да забравим миналото, каквото и да е станало
и да продължим напред!
Той е прав!
Защо мислите, че Господ ни е събрал заедно?
Вярно е, Отченце?
Нямам какво да ви кажа.
Господ си има начини, а аз си имам причини да съм тук.
Значи сме съгласни Маккена да ни заведе до каньона.
Разбира се, че сме съгласни.
Всички са съгласни да станат богати. Ще бъдем милионери.
Всеки един от нас.
Само това си мислите и нищо друго не ви интересува.
Най-добрият човек в града беше убит.
А вие само казахте: "Ами не можем да го съживим"
Не е много за надгробен надпис, нали?!
Само за толкова имахте време.
Не чувате, не виждате и не искате да знаете за друго, освен това злато.
Вие сте болни.
Отначало бях само негов затворник, а сега всички сте на гърба ми.
Няма злато, няма и каньон. Няма нищо!
Това е измислица, която стареца разказва, за да го черпят с пиене.
Ще ви заведа. Нямам избор.
Но запомнете, малцина ще се върнат.
Има злато.
Видях го. Всичкото злато на света.
Хайде. Губим си времето.
Знаеш ли, започвам да не ти вярвам.
Но аз ти вярвам.
Господи, след всичките тези години, не се ли научи да възсядаш коня отляво?
Те разбраха, че има само един шанс да се измъкнат от кавалерията...
и измислиха план.
Напиха индианката толкова, че не можеше да говори...
а двама от хората на Бейкър щяха да я закарат в лагера.
за да изглежда, че са преследвани от Апачи.
И докато Хачита, Беш и Мънки ги преследваха,
все едно са преследвачите...
останалите щяха да поемат по друг път.
Ако всичко минеше добре щяха да се срещнат по-късно.
Това беше планът.
И с малко късмет, можеше да сработи.
Не стреляйте!
Идваме при вас. Не стреляйте!
Какво става?
Не мога да кажа, сър.
Не стреляй!
Идваме при вас.
Това е индианка.
Завързана за коня!
Леко. Леко.
Къде е сержантът?
Дръпни се!
Добре, пусни я!
Какво по дяволите става тук, сержант?
Пияна е, сър. Ще и дам малко черно кафе.
Може да каже нещо смислено.
Хайде, купонът свърши. Връщайте се на постовете!
Чухте ли? Движение!
И така, вече бяха заедно.
Почтените граждани и престъпниците...
и Маккена и момичето.
Отправиха се към езерото при ранчото на Броугън
защото то беше последна възможност да налеят вода преди пустинята.
Апачите бяха изгорили мястото на Броугън преди 5 години.
Никой не го взе, защото беше твърде отдалечено.
Но всички знаеха за езерото и го използваха.
Беше един вид неутрална територия.
Това е кавалерията!
Обградени сме от кавалерията!
Аз съм съдията Фулър!
Правите голяма грешка.
Аз съм съдията Фулър!
А това е редакторът на "ГАЗЕТ"!
Аз хванах Колорадо!
Не стреляйте! Залових Колорадо!
Не стреляйте!
Тук е старият Адамс. Моля ви не стреляйте!
Да яздиш в тази страна без оръжие?!...
Много безразсъдно.
Знаех, че можем да разчитаме на теб.
Госпожице?
Остави я!
Имам предвид - зарежи я!
Не. Нека възстановим нещата!
Ти ми я даде, не помниш ли?
Водата е малко, а и ни бави.
Така, че я зарежи!
Отдръпни се! - Не.
Няма да съм ти от голяма полза мъртъв.
Минавало ли ти е през ума, че ако ме убиеш, няма никога да видиш каньона?
Няма да те убия, но мога да те нараня много лошо.
Така че се помести!
Има достатъчно вода.
На по-малко от 2 часа път оттук.
Да не си полудял?
Наблюдавай раздаващия!
Бива си те.
Наистина си те бива.
Само за това ти давам дела на Mънки. - Да.
Хайде, водата е чудесна!
Г-н Маккена... искам да Ви благодаря...
за всичко.
Няма проблем.
С баща ти никога не сме имали много да си кажем...
но той беше добър човек.
За мой късмет.
Извинете, но има ли нещо между Вас и това индианско момиче?
Ами...
Имаше... преди много време.
Когато станах шериф, трябваше да арестувам брат й.
Тогава той се обеси.
Не я ядосвай! Малко е луда.
Защо не си женена?
Предполагам, защото не успях да открия мъж, като татко.
Явно не си.
Хей, какво ти става?! Да не обичаш да си мръсен?
Ще ти покажа нов начин за почистване на дрехи.
Никога няма да ги разбера тези гринго, никога.
Вината е изцяло твоя.
Познаваш Хеш-ки. Знаеш, че има ужасен характер.
Съжалявам. Ако Хеш-ки е решила да я убие, ще го направи.
Ти я даде на мен и не искам да бъде наранена.
Не мога да я следя постоянно.
Какво ти става? Достатъчно партньори си имаме вече.
Освен това, Апачите ще има с какво да се разсеят.
Какъв разузнавач!
Човекът, водещ патрула на Кавалерията беше сержант Тибс.
"Фокси" Тибс както го наричаха неговите хора. Той знаеше пътя.
Старият "Фокси" Тибс и неговите 8 мъже продължаваха по следите.
В края на първия ден, той прати двама обратно при останалите
за да могат да покажат пътя на лейтенанта.
И всеки следващ ден пращаше по още двама.
Като разчиташе на тях.
Накрая останаха петима срещу петима.
Вие, последните двама, обръщайте!
Добре.
Сега може да се върнем и да ги очистим един по един.
Това е добре.
Когато ни видят обаче, могат да тръгнат обратно
и да ни отведат право в ръцете на останалите.
Естествено, няма да обесят мен.
Гледай какво ще направим. Изпрати момичето при войниците!
Защо? - Първо, защото ни бави
И второ, те няма да успеят да ни следват, ако се движат с нея.
Не.
Добре. Сигурно имаш по-добър план.
Не. Нямам.
Дано този проработи. - Ще стане.
Аз ще й кажа. - Разбира се, кажи и.
Мога да й кажа. - Знам.
Госпожице.
Може да тръгвате и да отидете при войниците. Те ще ви отведат у дома.
Няма да е честно да Ви оставя сам.
Той не е сам. Има си мен.
Мисля да остана, г-н Маккена.
Слушай, лейди, по-добре тръгвай, преди да съм размислил!
Когато се върна, ще намина някой път за вечеря.
Върви!
Стойте тук! И си дръжте очите отворени!
Е, отървахме се поне от нея.
Не Ви е било леко, г-це Бъргърман. Съчувствам Ви.
Благодаря Ви. Сержант, нали ще можете да направите нещо за г-н Маккена?
Да, мисля, че мога.
Сега останаха четирима.
Това поставяше Маккена в по-изгодно положение.
Проблемът беше, че Хеш-ки имаше собствени планове.
Тя искаше да си върне Маккена.
И след като момичето си тръгна, нямаше вече какво да я спира.
Благодаря.
Маккена, не я ядосвай!
Колорадо, някой идва.
Спри! На място!
Спокойно. Влизам.
Направи го бавно!
Остани на място!
Дойдох да се присъединя. Мисля, че няма да има проблем.
И очакваш да ти повярваме? - Недей!
Той е убиец. Уби двама от собствените си хора.
Истина е.
Точно така. Това означава, че имам 2 допълнителни коня.
Добри коне. Ще са от полза, когато намерим златото.
А, да, госпожичката ми разказа всичко.
Разбира се, аз вече знаех почти всичко от индианката.
Добре, но това е глупаво от твоя страна.
Да предположим, че се съгласим, а по-късно променим решението си?
Довечера, утре вечер, все някога ще заспиш.
Разбира се, че ще спя. Нямате полза да ме убивате.
Не и заради един дял повече.
Освен това имате нужда от мен. - Не, не.
Не ни трябваш. Достатъчно проблеми си имаме и без теб.
Войската ще те търси. Повече ще искат да обесят теб, отколкото мен.
Грешиш. Ще мислят, че сте били вие или Апачите. Че сте ме пленили.
През цялото време, докато ви преследвах
обмислих всичко. Наистина имате нужда от мен.
Знаете колко тежи златото? Особено ти, г-н Маккена.
Колко има там? 1,000,000 долара? Или повече? Много злато.
Няма толкова хора тук, за да го изнесат.
Но с мен имате по-голям шанс да се измъкнете живи.
Прав си, Сержант. Добре дошъл.
Кафе за сержанта.
Само да не забравиш, че тук аз съм капитана.
Сержант, който е убил двама от хората си...
какво мислиш за това? - Нищо добро.
Бъди разумен, Маккена! Благодаря.
В крайна сметка, за мъж на моите години и с моя ранг, няма бъдеще в армията.
Сержанте, имате ли нещо против...
Защо не отидете при новите си приятели?
Нямате нищо против, нали г-це Бъргърман?!
Спокойно, приятел!
Маккена е безценен за мен.
Г-ца Бъргърман, значи?
Да не би случайно това да е момичето на моя добър приятел, съдията?
Маккена, никога няма да станем истински приятели, ако имаш тайни от мен.
Да тръгваме.
За да избягат от кавалерията, се насочиха към ферибота на Йелоу Ривър.
Те мислеха, да преминат реката със сал...
и после да се върнат отново към целта.
Но това, което не знаеха беше
че Апачите бяха превзели земите около Йелоу Ривър.
Не знаеха и друго нещо...
Други Апачи, вече бяха изгорили и ферибота.
Но понеже бързаха, салът бе останал невредим.
Все още имаха шанс.
Помогнете! Течението е много силно!
Махай се оттук!
Проклетото Прерийно Куче!
Само не казвай, че трябва да го вземем с нас!
Хайде, да тръгваме!
Вече бяха там. Стигнаха.
Стигнаха до мястото, което Маккена знаеше, като Люлеещата се скала.
Пристигнахме.
Къде е каньонът?
Утре. При изгрев слънце.
Кой ти каза?
Картата.
Да не си нервен? - Не, просто си мисля.
Маккена.
Значи утре ще влезем в каньона - Ще влезете вие, аз съм дотук.
Може би.
Може да си промениш решението. Много добре знаеш,
че Колорадо няма да дели златото с никой от нас.
Значи си имал време, да го разбереш?
Достатъчно. Слушай сега, Маккена, трябва да се обединим.
Така както се обедини с двамата войници?
Тук свършва картата. Очаквам, да удържиш на думата си.
Покажи ми каньона и ще го направя!
Ако се намира тук някъде, ще го видиш утре сутрин.
Искам си оръжието и момичето.
Утре.
Дори и да няма злато пак си искам оръжието и момичето.
Има злато.
Едва ли ще го узнаеш, ако вкараш ножа още малко.
Нямам настроение за шеги.
Какво мислиш да правиш ...с твоя дял?
Моя си работа.
Добре тогава.
Знам какво си мислиш.
По един голям запой във всяка кръчма в Сонора, докато свършат.
Това ли мислиш, че искам? - Ами поне досега винаги е било така.
Да, защото никога не е имало достатъчно за това, което искам.
Но когато пипна златото, повече няма да видиш Колорадо тук.
Добре, и къде ще отидеш?
Извинявай.
Може и да ти кажа. Но само да се засмееш...
Няма да се смея.
Милионер в Париж.
Точно така.
Какво има?
Колкото и да не ми се вярва, ще ни пусне утре сутрин.
Не знам какво ще стане, но от момента в който се събудиш
няма да отделяш поглед от мен.
Каквото и да става, трябва да се придвижим бързо.
Защо? Не може ли първо да видим златото?
Няма никакво злато. - Но нали има карта.
Ти си я видял и тя ни доведе тук. Каза, че утре ще видим каньона.
Чух те. - Много неща казах за да останем живи.
Разигравам най-големият блъф в живота си. И утре ще свалим картите.
Но ние стигнахме толкова далече. И да си тръгнем без да го видим?
Не, слушай, баща ми не беше богат.
Когато майка ми почина, освен дъщеря аз бях и негова слугиня в ранчото
защото не можехме да си позволим друга.
Но с моя дял... ще мога да си купя истинско голямо ранчо.
Ако бях на твое място, не бих бил шериф и 5 минути.
Никой не те кара.
С твоя дял можеш да правиш каквото си поискаш.
Нали обичаш хазарта?! Направи си игрален дом!
Ще ти стана партньор. - Ти си се побъркала.
Осъзнай се! Няма да има никакви дялове.
Познавам го. Той не дели с никого.
Извинявай.
Сигурно съм се побъркала.
Направихте толкова много за мен.
А аз ви нося само неприятности.
Не знам, защо въобще се занимавате с мен.
Ами налага се. Нали сме партньори.
Какво става? - Никога не бих го повярвал.
Мисля, че след малко ще видиш каньона.
Дай ми оръжието! - Не и преди да видя каньона.
Добре. Погледни онази скала!
Следи сянката и!
От какво става това? - Не знам.
Може би има кварцови залежи.
Погледни!
Хайде!
Там горе!
Маккена, виж! Цялата съм в злато.
Хайде, да се махаме! - Да се махаме ли? Защо?
Чуй ме, ако не се махнем, ще бъдем убити.
Няма да останем дори за цялото злато на света. Започвай да се катериш!
Не. Няма патрони. Аз взел всички.
Кога? - Снощи.
Духовете ми казаха, какво да правя.
Това злато е на Апачите. Те ми казаха...
...убий всички... днес.
Дори теб, Колорадо. Ти не си Апачи.
Не гледай надолу, продължавай да пълзиш!
Давай, катери се!
Хайде, не спирай!
Хайде, още малко остана.
Можеш да го направиш.
Опитай, още малко!
Хайде!
Катери се!
Качвай се, давай!
Не мога.
Опитай още малко!
Сбогом, приятелю. Край на шегите.
Маккена!
Сбогом, Маккенa.
Знаеш, че ще те преследвам.
Стой по-далече от мен, Маккена!
Намери си някоя дупка, приятелю, и гледай да е дълбока!
*Хора ще идват и ще си отиват
*пъплейки като мравки по скалите отдолу
*но няма да спечелят, а ще загубят кожата си
*ако искат само златото
*злато, злато, злато, забравете това злато
*можете да живеете и без това злато
*забравете това пусто злато!
Превод: Веско Каменов (с помощ от Скапаняка)