Филмът е осъществен с любезната помощ на жандармерията в Сен-Тропе.
Познавате жертвата! - Скочи ми в ръката.
Какво правеше тази ръчица в забранени води, без разрешително,
без инвентар, в частна собственост, през забранен сезон?
Да не е престъпление. - А не е ли, а?
Какво пише тук, миличък? - 13.
А по-нагоре? - 12.
Много добре. А тук?
"При лов на пъстърва във високите Алпи минималната дължина е..."
Продължавай. - 22 см.
Така, измервам 22 и вадя. Колко прави? - 12.
- 22 минус 12 колко прави? - 10. - 10 дни в ареста!
Не може да ме задържите повече от 2. - Я стига!
Но, тате, арестът е препълнен. - Вярно.
Не искам да ви притеснявам. Ще мина друг път.
Не! Стойте тук.
Ако имах такава жена, нямаше да тичам по планините.
А какво щеше да правиш? - Деца.
Стига. Писна ми. - Тате, в 10 трябва да си в църквата.
В църквата? - Да. Пея в хора. Солист съм.
Дъщеря ти често ли те подиграва така? - Млък, върви!
Отивай, ще те настигна.
С това не се влиза в Божия дом, синко.
Спри! Върни се! Това е бягство.
Людовик, има писмо за теб. - Ще ми платиш!
Людовик, спешно е.
Ще те науча аз! Ще ти дам да се разбереш!
Нещо лошо?
Местят ме и ме повишават.
Старши сержант!
Благодаря ти, Боже! Ще стане напечено.
ЛУИ ДЬО ФИНЕС
ЖЕНЕВИЕВ ГРА
и МИШЕЛ ГАЛАБРЮ
във филма на ЖАН ЖИРО
ПОЛИЦАЯТ ОТ СЕН-ТРОПЕ
Люсиен. Виждам един по-старши. - Да.
Прав си, Албер. - Ще трябва да идем.
Мислиш ли? - Да.
Подай, подай.
Тате! Виж корабите, чудесни са. Толкова съм щастлива!
Внимание, стегни се! Виж, това са моите хора.
Шефе, как сте? Добре ли пътувахте?
Хубава дъщеря, шефе. Поздравления. - Какво значи това? Мирно! Мирно!
Фамилиарничим с висшестоящите? Подмазваме се?
Като че сме яли на една маса? Оправете се! Закопчайте се!
Ей вие, там долу! - Да, шефе.
Гледайте ме тук, тук. - Да, шефе.
Елегантно ли носите шапката? - Извинете. - Цирк, а? Мирно!
Тук. Не забравяйте! - Да, никога.
- Представете се. - Серж. Мерло. - Нищо не разбрах! - Серж. Мерло.
Сега вече разбрах. А вие? - Серж. Фугас. - Моля?
Интересно. Аз съм ст. сержант Крюшо. Три нашивки.
Дъщеря ми, Никол. Не се натягайте. Вземете багажа и вървете!
Видя ли? - Защо си строг, тате? Ще те намразят.
Полицаят е редът, а редът винаги го мразят. Мирно! Ъ, не.
Раз-два, раз-два,.
Ходом марш! Раз-два! Раз-два!
Вижте, туристи!
О, г-жо, много сте бяла!
Хей, няма ли да пийнете по мастика? - Млъкни, Фернан. - На работа сме.
Какво пък? Обикновено това не ви пречи да сте жадни. Вие ли ги наплашихте?
Почакай ме малко. А вие с мен!
Една мастика? - Не, не. Това е инспекция!
Кажете къде е окачена наредбата за ограничена консумация на алкохол?
Ами тъкмо щяхме да боядисваме и... - Така. Как се казвате?
Знаеш ли, Люсиен? Този няма да ни остави на мира.
Албер, да не би да искаш да кажеш, че ваканцията свърши.
Риба! Риба! - Махай се, Тоанет! Забранено е!
Върви на сянка, слънцето те е напекло. - Махай се, ще си имаш неприятности.
Неприятности? Какво им става на тия тъпаци? Какво се натягате?
На, вземи, прясна е! Тази ли искате? Риба! Прясна риба.
Върви!
Знаете ли как се нарича този непохватен опит?
Този пък откъде се взе? - Подкупване на служебно лице.
Името? - Тоанет.
НАЦИОНАЛНА ЖАНДАРМЕРИЯ
Стой! Старши сержант Крюшо! Дъщеря ми Никол.
Вече познавате Мерло и Фугас. А това са Трикар и Берлико.
Не се престаравайте. Мирно!
Г-да, надявам се, че ще се сработим добре!
Чуйте сега! Знаете, че за нацията полицаят е като кучето за стадото!
Трябва често да лае, понякога да хапе и винаги да всява страх.
Вие сте клоните, а аз дървото! Едно е важно,
за да е хубаво млякото, трябва да се грижим за кравите!
Това е всичко, г-да! Ако позволите, г-н старшина.
Да, да. Така е. Свикнахте ли? - Горе-долу.
Вижте, донесох ви подаръче. - О, много мило.
В чест на пристигането. - Да, да.
Акредитивни писма, като в посолството.
9! 9 глоби от пристанището до тук! Не сте си губили времето!
Времето е пари, г-н старшина! - Така е.
Но това е колата на кмета! - Точно, пълна газ по пешеходна улица!
- Е, поразсеял се е! - Е, бива ли? - Не. Да. Лично ще се заема!
Ясно? Мирно! Изглежда новата нашивка ви е възбудила апетита?
Помислете и за моите. - Ама аз, не съм.
Не забравяйте, че аз съм шефът! Мирно! Успокойте се! Спокойно!
Елате да видите новия ви дом! Мисля, че жените вече се сприятелиха.
Мирно! Както виждате, ние сме едно голямо семейство!
Г-жи, представям ви г-н Крюшо. Г-жа Мерло, Берлико, Трикар.
Фугас е ерген. Това е тъща ми. И на края, жена ми!
Много ми е приятно, госпожо старшинска.
Не, не. Г-жа Жербер или Сесилия, както ви е удобно.
Сесилия. - Аз предпочитам "г-жа Жербер".
Да, на вашите заповеди! - Да не забравиш да си смениш ризата!
Да, Сесилия, скъпа! - Върви! - Елате.
Г-жа Жербер е много хубава жена.
Често ми го казват, истинска домакиня. - Усеща се по миризмата.
Крюшо, имахме нужда от човек като вас.
Вие сте напорист, а това е добре. - О, г-н старшина.
Тук имаме доста работа! Още утре ще ви въведа.
Момент. Момент.
А, не. - Не е честно.
Стига толкова, достатъчно!
Да, да. Момент. - Вън от играта!
Извинете.
Извинявайте, но къде...
Я се разкарай.
Какво, какво стана? Г-н старшина?
Достатъчно. Мирно! Мирно! Гледайте ме тук! Гледайте ме тук!
Говоря ви с добро, но скъпо ще платите, наистина скъпо. Мирно! Мирно!
О, браво, г-н старшина. Чудесно! Позволете да ви я отворя.
Мерло, отвори я! Хайде де, побързай!
Крюшо, какво става? - Готово, г-н старшина.
Побързай, бързо! Полека, полека!
Ето, г-н старшина! Сега ще си похапнете.
Не е кой знай какво. - Да, но той я отвори.
О, шефе, морска звезда, шефе.
О, вижте, вижте!
Дай я! - Но аз я хванах. - Млък!
О, г-н старшина, вижте! Хубаво е! Погледнете.
Я отворете това.
Ама че работа, шефе! Още, още една звезда!
Две! Две звезди!
По-бързо! - Да, шефе.
Извинете, господинът, който си тръгна, той ли е собственикът на яхтата?
О, не, само я е наел за лятото.
Американец. Още един, който открил петрол, докато е прекопавал ягодите.
Искате ли да се качите? Един от охраната ми е приятел.
Тукашен е. - Не, благодаря. Много мило, довиждане.
Здравейте!
Престанете! Върнете ми го!
Това си е мое, дай ми го, ще ти се разсърдя!
- Ето го! - Това е сутиенът ми! Дай ми го! Отвратително!
Това е мое, мое си е!
Негодници. Негодници такива!
- Извинете. - Ти да не се обличаш от вехтошарски магазин?
По-полека.
Хайде! Оставете го този урунгел! - Сладка е, но изглежда срамежлива.
Момчета, идвате ли?
Кажи ми, какво значи урунгел? - Момиче, дето не го кльопат.
Не се сърди! Чаровна си. Не си толкова зле. Чао!
Какво ви става? - Слънчасах!
Виждам нещо, което ми се струва невъзможно!
И вие ли го виждате? - Виждам го, Крюшо!
Какво значи това? - Здравей, татко.
Марш в къщи! - Но, татко. - Пред мен!
Сега ще стане напечено. Какъв е този парцал?
Но, татко, какво съм направила? - Ела насам! Погледни се!
Как да не счупя огледалото. - Тук всички се обличат така!
Така? - Ти си с униформа и е различно.
Но на мен ми писна да ми се подиграват!
Подиграват ти се? Кой смее да ти се подиграва?
Я ми кажи! - Ами момчетата, момичетата. Всички.
Не съм била в крак с модата!
И за да те приемат, ще ми се обличаш като палячо ли?
Тате, опитвам се да бъда модерна, като всички.
Но дъщеря ми не е като всички. Ти си ми дъщеря!
Именно, да не мислиш, че ми е смешно? - Така значи!
Не ми ли отива? - Да, тоест, не, не ти отива!
Хайде, бързо, преобличай се.
Вижте, нямате ли нещо... И аз не знам?
Показах ви всичко. Изтощен съм, нямам сили!
Това пък е. Вижте, госпожице, нямате ли нещо не толкова пъстро?
Разберете, г-не, при това хубаво слънце би изглеждало тъжно.
Хубаво слънце. кой го измисли? Хайде, сваляй го!
Тате, погледни! Харесва ли ти?
Това е нечувано! - Г-цата е очарователна.
Чудесна си! - Но, г-жо Вашон. Г-жо Вашон!
Тръгвай!
О, каква хубава рокля!
Добър ден, г-це. Ако бях хубав, богат и умен, щяхте ли да се омъжите за мен?
Важното е, че не й пука!
Виж я тая? - Като че ли е излязла от манастир!
Игуменката измъчваше ли те? - Оставете я, аз я харесвам!
Знаем, че си мръсник. - Не мислиш ли, че е романтичен!
Струва ми се, че започва нов романс, Жулиета!
Казвам се Никол!
Тя проговори, отвори му се парашута! - Яд ги е, че те харесвам!
Какво ще правиш довечера?
Ще нанка в палатка с мама и татко! - Деца, къмпингите раждат социализма!
Не спя в палатка! Татко е милиардер и живея на яхтата му.
Съжалявам, приятелчета, но нямам навик да говоря с когото и да е!
Извинете ни, принцесо. Стана фал! - И как се казва татенцето?
- А страхотната яхта! - Да, да. - Моята яхта? "Улнико". Онази там!
Баща ми е Арчибалд Фъргюсън. Бъд, за приятелите!
А дрехите ми са по последната хавайска мода!
Виж ти! - За вас Хавай е само име.
За мен е почивка. А вие трябва да видите малко повече свят! Чао!
Какво значи това? - Познаваш ли Фъргюсън?
Не, но като гледам яхтата и момичето, вече си падам по хавайската мода!
Тази дивачка ще направи фурор!
Я вижте. Ако шивачката на жена ми не беше умряла,.
Щеше да умре? - Г-н старшина! Г-н старшина!
На плажа! Пак се започна! - Какво се започна? Безредици?
Не, не, нудистите. Съвсем голи. Дайте ги на мен, г-н старшина.
Дори има подадена жалба от... - От кого?
Да действаме незабавно! - Не е шега работа.
Дайте ги на мен. - Може ли аз да се заема!
Не! С нудистите, Крюшо, ще се оправям аз!
Отдавна ме разиграват! Събери хората!
А, внимание!
Да се събличаме ли, г-н старшина? - Не, без униформа не може да ги глобим.
Внимание! Готови? Внимание.
Търсите ли нещо, г-да? - Нудистите! Къде са?
Нудисти? Някой да е видял нудисти?
Превръщате желанията си в реалност, полицай?
Крюшо, Фугас! При мен!
Ще ги хванем! Кълна се, няма да им се размине!
Гледайте ме тук! - Да, шефе.
Тревога.
Напред!
Поизмокрихте ли се? - Пак на разходка, а?
Ще ги хванем, г-н старшина! - Да, непременно.
Напред. Внимание. Атака!
Не, не, не! - Г-н старшина, г-н старшина.
Не се отчайвайте, г-н старшина. Хайде, ще ги хванете.
Направих ви бульон. Пилешки бульон! Хапнете си, моля ви, г-н старшина.
Не издържам. - Не е така.
Засипани сме от жалби, безнаказаност! Някой ден тези мръсници ще дойдат
съвсем голи чак на пристанището. - Недейте, хапнете си бульон.
Нямам очи. Оставете ме да умра.
Разкопчайте си колана. Подтиска мъжа. Хапнете малко.
Поне един. Ще съм доволен и на един, дори съвсем мъничък.
Дори ларва на нудист, Крюшо! - Ще ви доведа дузина, г-н старшина,
дузина нудистчета. - Ще го направите ли заради мен?
Ако изпиете бульончето.
Г-да, ето каква е целта ни!
Врагът е тук, по-многоброен, хитър, внимателен и организиран.
Ще попитате какво да правим! Да уточним!
Какво е това полицай и какво е това нудист? Берлико?
Какво е нудист? - Някой, който е гол.
Мерло, какво е полицай? - Някой, който е облечен, шефе.
Шефе, шефе. С униформа!
Браво. А ако полицаят е гол, ще доближи нудиста без да го познаят!
И обратно, ако нудистът види полицай, се облича и не оставя доказателства.
Казано на професионален жаргон, това е работа под прикритие!
Какво казах? Какво казах току-що?
Ами... ще ги хванем! - Няма да ги хванете. 2 недели наряд!
Гледайте! Тук. Значи, атакуваме врага от всички страни!
От тук, тук, тук и тук. И ще направим, ще направим обръч.
Шефе, ще ни трябват подкрепления.
В случая не е важно количеството, а качеството!
Ще изпълнявате заповедите ми и ударните тренировки! Въпроси?
Това е, господа. Среща на терена!
Не, не може така! Много се туткате, така не става. От начало!
Движение. Хайде!
Бавите се с чорапите. Хайде, Фугас! Много лошо. От начало!
Не мога повече, шефе, не мога. Милост.
Помогни ми, майчице.
Ето така трябва. Браво, Трикар!
Все пак можете да подобрите резултата.
Аз не съм личност! - Тъй вярно!
Подчинявам се на заповеди! - Тъй вярно!
Ще пълзя по трънаци! - Тъй вярно!
Ще скоча от 30 метра! - Тъй вярно!
Как се казва майка ти? - Мадлен.
Отговаряш "Тъй вярно". Името на майка ти? - Тъй вярно!
Аз съм законът! - Тъй вярно!
Мразя нудистите! - Тъй вярно!
Мразя неделите! - Тъй вярно!
Аз съм най-силният! - Тъй вярно!
Ние сме най силните! - Тъй вярно!
Ще ги заловим! - Тъй вярно!
Наляво! Надясно! - Тъй вярно!
Внимание, г-да! Утре в 11:30 настъпва часът Х.
Сверете часовниците.
Търся доброволец,. когото да внедрим гол сред нудистите.
Отлично, теглим жребий.
"Онче-бонче, счупено пиронче, риба щука, махай се от ту-ка!"
- Какво? - Нищо не съм казал. - Стори ми се, че казахте?
Не, шефе. - Докъде стигнах.
"...от ту-ка!" - Не е честно. - Какво?
Казах, че не е честно. - Гледайте тук. Какво казахте?
Ами нищо. - Стори ми се, че промърморихте.
Нощес подготвяте терена. Имате честта пръв да влезете в контакт с врага.
Другарите ви завиждат. Така ли е? Свободно!
И ти си свободен! - Шефе, може би едно слипче.
Едно какво? - Ами едно слипче.
Щом трябва, трябва, шефе.
Ха-ха. Браво, малкият! Фугас, твой ред е.
Внимание, полицай! - Обличайте се, обличайте се бързо!
Скачайте в морето!
Като на парад, като на парад! А сега Г3, Г4, ваш ред е.
Към плажа, към плажа!
Стой! - Бягайте, спасявайте се!
Документите!
Глави, надяс-но!
Какво прави този дъртак?
Купил си е костенурка! Заема по-малко място!
Тоя тип е невъзможен! Сам си го търси.
Давай, Ришар, бутни го! Скапаняк!
Хайде, давай! Да не те е страх?
Внимание, ченгета! - Сега доволни ли сте?
Нямам документи. - Оставете на мен!
Банда хулигани! Скъпо ще си платите!
Спокойно, старче. Така няма да изкарате.
Няма да изкарам? Какво? - Дълго!
Г-н Мерло, знам, че не биваше, но той не искаше да ни пусне.
Не е искал да ви направи път. Ясно.
Направете каквото трябва, г-н Мерло!
Разбира се, г-це Никол.
Само не казвайте на татко! Не искам да знае.
И таз добра! И ще ги пуснете?
Правим задръствания, за да се забавляваме ли?
Хайде сега книжката, талона, всичките документи.
Що за хора? Вземете.
Знаеш ли.
Да се поразходим само двамата? - Къде?
Не знам. Някъде. - Какво значи това някъде?
Някъде. Само двамата. - И после?
За момиче, което толкова е пътувало, задаваш много въпроси.
Подобни разходки не ми харесват! Не ми пука, че опитваш.
Виж, защо не предложиш на Джесика?
Мога ли да седна?
Не си пъхай носа, току-виж пораснал. - Вече не го ли харесваш? Това е ново!
Предпочиташ този на Никол. Всъщност имаш право.
Имаш хубаво носле, Ники. И останалото не е зле.
На Жан-Люк можеш да се довериш. Той е познавач.
Не искаш ли да подремнеш? - С кого?
Отиваме на боулинг. Идвате ли? - Страхотно!
Не искам да съм груб, но сте много досадни!
Какво ти става днес? - Има си проблеми!
Готин си, но си много тъп. - Какво, ще играем ли?
Почнем ли да се караме за момичета, край няма да има.
Я виж ти.
Мислиш само за нея! - Така ще се провалим!
Не ми пука, не съм ревнива! - А има за какво!
Невъзможни сте, оставете го да играе.
- Не беше зле. - С момичетата може да си възпитан само вечер!
Твой ред е. Можеш ли да играеш? - Ами да.
Давай, имаме още 1 час да ги победим!
Страхотна си! - Другият път ще играем заедно!
Да го отпразнуваме! - Какво предлагаш?
Да пийнем по нещо на яхтата на баща ти!
Хем ще се запознаем! - Всички на яхтата!
Не, не може! - Защо да не може?
Защото... защото татко го няма. - И какво от това?
Падам си по яхтите! - Ако и сега го отрежеш, ще се отчае.
Хайде, момчета, стига приказки! Потегляме към пристанището!
Не, почакайте! Почакайте! - Какво ти става?
Толкова ли е страшен баща ти? - Не, но пуснете ме да мина! Пуснете ме!
Какво?
Баща ми тук ли е? - Кой? - Баща ми, кой?
Матюрен, не стойте като препариран.
Няма алкохол. Матюрен, и без това са превъзбудени.
Казвам се Лука!
Не ставайте смешен Името Матюрен ви отива.
Яхтата е страхотна. Баща ти тук ли е или не?
Със сигурност не е, защото. - Ами да! Неделята е за голф, нали?
Не знам на какво играете, но изчезвайте! Шефът не пуска никой!
Вижте, всичко ще ви обясня.
Отдавна не съм виждала татко.
Разбирате ли, той не поискал да се ожени за мама.
Праща чекове за образованието ми.
Но чековете могат ли да заместят един баща?
Не, разбира се. Но какво мога да направя аз?
Ами. нищо. Уча в колеж. В Швейцария.
Щом разбрах, че е тук... тръгнах на стоп! И ето ме.
О, бедничката. Мръсник! - Нали знаете.
Той е богат, зает. Само дете му липсва.
И това ако не е нещастие?
Не искам да го притеснявам. Дойдох само да видя къде живее.
Татко...
Елате с мен. Ще отпразнуваме завръщането ви с шампанско.
Внимание! 1, 2, 3.
А сега за Матюрен. Внимание! Хип-хип-ура!
Страшно ми харесва!
Ще приключим фиестата в Сеникие, Кристоф черпи.
Не съм казвал това! - Лъжец!
Да се омитаме. Г-ци, благодарете на нашия домакин както подобава!
Да живее младежта!
Благодаря ви, Матюрен... извинявай, Лука.
Матюрен ми харесва. - Чао.
Почакайте, забравих си чантата!
Матюрен ще намери писмата ми. - И както са страстни, няма да заспи.
Аз ще я взема! Ще се видим в Сеникие. - Добре.
Пак съм аз, пак съм аз!
Човек не може да изостави такава дъщеря. Не си тръгвайте! Ще ви приготвя каюта!
И само да е посмял да ми каже нещо!
Не. Много сте мил, но не казвайте на баща ми, че съм идвала.
Ето го баща ви. Ще му кажа 2-3 думи! - Недейте, ще го вбесите!
Само да опита да се държи зле. Ще се разберем по мъжки! Хайде.
Здравей, татко. Не се сърди, изчезвам!
Не знаех, че имате дъщера! - И аз не знаех!
Тук е имало купон. Надушвам нещо!
Достатъчно! Елате! Имам да ви казвам нещо!
Представете си, и аз, г-н Харпърс!
Изпили са всичкото шампанско! - 10 бутилки.
Кой е идвал тук? - Празнувахме завръщането на дъщеря ви!
Чакам обяснението ви! - Какво искате да кажете?
Не ви ли е срам? Не е хубаво така!
Какви ви ги е наговорила, не познавам тази хлапачка!
Плаши ви откровеността на едно дете! - Ако имах дъщеря, щях да знам!
Хайде, чупка! - Не е хубаво така!
Казах ви, че има нещо гнило! - Ще стане довечера, по план!
Чашата ви, Крюшо! - Не, достатъчно! Не мога повече.
Г-жо, сладкишът ви е вълшебен!
Още едно парченце? - Съвсем малко!
Направила съм два! - Това е цяло угощение!
За жалост друга готвачка като дъщеря ми няма!
Трябва да дадете рецептата на Никол! - За нейната възраст са танците.
Кой иска още малко? Още малко?
О, не, не! Вече изпи 2 чаши. Освен това е време за сън.
Едва 9 и 30 е. - Ще почетеш малко.
Няма ли да поиграем табла? - Г-н старшина, вие сте непобедим!
Довиждане. - Лека нощ, детето ми!
Довиждане, г-жо. - Лека нощ, Никол.
По-добре да си лягаме! Таблата ще продължи до 1 сутринта!
Правилно бдите над нея, г-н Крюшо. На тази възраст и тук, настръхвам!
Бъди спокойна, мамо. Ако видиш бащата в действие, си спокоен за дъщерята.
Ласкаете ме, г-н старшина, това е призванието ми!
Струва ми се, че се среща с едни доста шумни младежи.
Така е. - Шумът е навсякъде!
По-важно е да не върши щуротии. Това би навредило на кариерата ви.
Нима? - О, да. Би било жалко.
Изглежда малко бледа! - Затова ляга по-рано.
Морският въздух я изтощава. Не се е аклиматизирала.
Стана късно. Трябва да се прибирам.
Баща ти да не е старшина? - Не още, всъщност почти!
Ще те изпратя! - Не, благодаря. - Настоявам!
Недей, като не иска! - Ти пък какво разбираш?
Това ще свърши или със сватба, или с пердах.
Залагам на пердаха. - Печелиш предварително!
Къде отиваш? - Остави ме, късно е.
Именно, пристанището е натам! - Ама че си лепка!
Не сега. Има хора. Почакай тук!
Защо бързаш? - Казах ти, закъснявам.
Всъщност пристигнах. Лека нощ.
Можеше да го кажеш по-нежно. - Ако ни види татко.
Знаеш ли, че ми харесваш? - О, стига!
Лека нощ и благодаря. - Чао.
Цяла нощ ли ще стоиш тук? - Страхотна таратайка има баща ти.
Мустанг. Не бива да я оставя тук. Ще я откраднат. Пък и глобите...
Това е без значение, лека нощ.
Какво правиш? Полудя ли? - Красавице, ела да я паркираме!
Жан-Люк, стига! - Качвай се! Паркингът е ей там!
Благодаря. Налей ми скоч. Струва ми се, че се разболявам!
Може би един топъл чай?
Прави каквото ти казвам и побързай. Трябва да пазя колата!
Крадец! Спри! Спри!
Колата! - Гепиха я. Откраднаха я.
Само докато запаля един фас. - Мъж или жена?
Двама. Шофьорът не съм го виждал. Но момичето беше дъщеря ви, шефе.
Казах ви, че ми намирисва на гнило, ама никой не ме слуша!
Какво ще правим?
Ще я намерим и ще я отучим от лошите й навици.
Щом съм й баща, ще трябва да разбере, че мразя зле възпитани момиченца!
Спри, Жан-Люк. Моля те!
Какво, не е ли страхотно? Връщаме се след 5 минути!
Драма ли ще правиш сега? Не обичаш ли високите скорости?
Страх ли те е? Карал съм Форд, Ягуар, Ферари не, но...
Плачеш ли? Добре, връщаме се! Не мислех, че си толкова страхлива!
Ники? - Непоносим си!
Ще се обиждаме ли! Добре де, сбърках.
Баща ти няма да разбере. Освен това, ще му кажа истината.
Ще му кажа, че харесвам дъщеря му.
И понеже тя не иска да чуе, направихме едно кръгче, за да й кажа че...
Какво? - Че много искам да те целуна!
Престани, Жан-Люк!
Защо го направи? Ти си глупак! Преди те харесвах, но сега...
Държах се зле. Лоши навици.
Сърдиш ли се? - Не знам.
Хайде, побързай. И върни колата!
Какво става?
Не казвай, че не можеш да тръгнеш? - Да не се разплачеш пак?
Никол! Никол!
Какво става? - Почакай. - Побързай!
Готови? - Да!
Дай, дай газ!
Дай, дай!
Ама че работа!
Браво, момчета. Страхотно! Винаги ме забърквате в кашите си!
Трябваше да го вържеш отдолу. - Знаех, че ще загазим!
Още не съм изплатил колата.
Млъквай. - По-добре да си ходим!
Качвайте се или ще ви оставя тук!
Да беше извикал пътна помощ! - Караш ли ми се?
Престараваме се за някакъв си банален изцидент!
Прав си. Докато се мъчин, госпожицата спи като ангел. Баща й няма да я убие!
Ще я убие, защото вече няма броня. - Стига де...
Колко е часът?
Дъще, прекарах най-дългата нощ в живота си.
Сега внимавай, мисли какво ще ми отговориш!
Бесен съм, много съм бесен! - Татко, беше ужасно.
Сядай. Някоя глупост? - Да.
Стана тя! - Откраднахме кола.
Какво? - Откраднахме кола!
Невъзможно! - Но аз не съм виновна!
Как така? - Беше един приятел.
Искаше да покара. - И? - Колата влезе в една канавка.
И не може да помръдне. - Канавка значи.
Но как се прибра? - Ами пеша.
Посред нощ? Ако те бе срещнал някой скитник? Видяха ли ви?
Да, не. Не знам. Може би. - Какво?
Ако собственикът й подаде жаба, край с кариерата ми. Край!
Добре. Откъде взехте колата?
От пристанището пред магазина на Шон. - Добре. Марш в леглото!
Ще говорим после! В леглото!
Къде е канавката? - По пътя за Гасен. След фермата.
Червен мустанг, кабриолет. - Нямаше ли нещо по-забележимо?
Татко, повярвай ми, не съм виновна. - Млък, забранявам да излизаш от стаята!
Марш в леглото!
И таз добра. Полицай? - Да, това е инспекция.
Проверихте ли трактора? - Да.
Разбира се, това ви е работата. Не споря.
Глътка вино? - Не, да. - Пийнете, леко е!
Хубаво е, а? Няма да ми повярвате, но...
Счупих предния фар днес на излизане от хангара.
Фаровете са чупливи.
Можете да ме глобите, не оспорвам. - Би било дребнаво.
Да, разбирам. Задният фар. Виждате ли? Мигачът. Не е наред. Виждате ли?
Поправете го тази вечер и всичко ще е наред. - Ама...
Какво? - Да ви помогна?
Оправяйте си фара. Оставете ме на мира.
Тази година добре са оборудвали бригадата от Сен Тропе!
Разкарайте се, оставете ме на мира! Марш!
Да, г-н майор. Слушам, г-н майор! Веднага ще направим необходимото.
На вашите заповеди!
Откраднали са картина на Рембранд от музея в Анунсиян.
Смятат, че крадецът ще се свърже с американски колекционер, който е тук.
Преградете пътищата, проверка на колите, както си е реда. Съберете хората.
Слушам.
А предимството? Мръсник!
Ще ти натикам правилника отзад. Имаш късмет, че няма полицай...
Извинете. - Няма ли да направите път?
Разкарайте се!
Готово, г-не. - Момент. Така.
Задръжте рестото. - Благодаря.
Добър ден, сестро. Закъсах по-надолу. Ще имате ли добрината?
Качвайте се. - Благодаря, сестро.
Молите ли се, синко? - Не. Да. Нека Господ ни пази.
Неведоми са пътищата Божии. Само Той знае пътя.
Толкоз по-добре! - Той е нашият водач.
Да го следваме със затворени очи. - Поотворете ги. Защото се въртим!
Полицаят, по свой начин, е пастор!
Навярно понякога и вие сте милостив към чуждите грешки.
Не винаги, но сега се разкайвам. Внимателно!
Господ е казал: "Обичай ближния, както обичаш себе си!"
Това е най-важното, ако човек иска да се яви пред Него за милост, нали.
Да. Да, сестро. Да, госпожице. Внимавайте, чакъл!
Какво казвате, синко? - Казах, майко, че има чакъл!
А, малко съм късогледа! Затова игуменката често ми се кара!
О, Боже! Разкайвам се за греховете си!
Знаете наизуст молитвата за покаяние!
Отче наш човеколюбиви, ти ни учиш нас да не грешим.
Аз... как беше нататък? - Обещавам да не греша.
И с твоята благословия... - Внимателно!
...да бъда праведен и да се покая!
Амин! А вие не правите ли катастрофи?
Карам едва от вчера. Довиждане, синко!
Довиждане, сестро. Благодаря.
Не мога повече.
Спешно, до Сен-Тропе? - Важна мисия!
Секретна! - Ще направим път!
Ама мисията е секретна!
Един полицай току-що върна колата!
Първо дъщеря, а сега и фалшив полицай!
Държа да ги намерим, за да им кажа какво съм им намислил.
Честна игра, нали?
Г-н старшина, мина ей така, хоп.
И го оставихте да се измъкне! Две коли!
А преградите за какво са?
Беше мощна кола! - Много мощна!
Нашата при 85 км/ч започва да пуши.
Ето ви, къде бяхте?
Г-н старшина, направих една обиколчица по моя инициатива,
утринна. - По-добре да бяхте останали тук.
Нощес са откраднали картина от музея в Анусиян. Ето!
Рембранд за няколкостотин милиона. - Мен лично тази цена ме задоволява.
Не е време за шеги!
Заподозряната кола е преминала загражденията!
Кола ли са откраднали?
Червен кабриолет, шефе. - Казва се Мустанг.
Мустанг. Вие не различавате каруца от Волво. Мустанг!
Дори не са видяли номера.
Имаше прах. - Все пак видяхме водача.
Видяхте или забелязахте? - Не, едва ли са го видели.
Видяхте или забелязахте? Има разлика, внимателно.
Видяхме! Беше дребен. - Беше малко плешив.
Слънцето ни пречеше, но... - Беше дребен на ръст, сух, нали?
Явно прилича на нашия старши сержант. - Не посмяхме да го кажем.
Това го скрихте! - Г-н старшина!
Стига, де! Шегувам се, хайде, вървете. - Мирно! Марш!
Не там! Тук! Тук! - Надявам се, че не съм ви засегнал.
Не си представям да крадете един Рембранд от музея в Анунсиян.
Г-н старшина, относно тази кола, може пък да няма връзка, а просто
хулиган да я е взел да се повози. Картината трябва да търсим другаде.
Имате интуиция, Крюшо, но ако хванем крадеца, яхнал Мустанга
с картината под мишница, трябва да признаете, че може да е крадецът!
Не съм сигурен. - Защо?
Татко! Татко...
Позволете, г-н старшина. - Разбира се.
Какво става? - Колата наред ли е?
Всичко е наред. О, как се измъкнах!
Татко! - Не ти ли забраних да излизаш?
А покупките? - Ще ги направя довечера, след работа!
Цивилен, за да не ме мамят! - Цял ден ли ще стоя в стаята си?
От днес ще излизаш само с мен! - О, не.
Хайде, вкъщи!
Никол! - Тате, не казвай, че си полицай!
Да не е крадецът? - Не, после ще ти обясня.
Здравей, Никол. Това баща ти ли е? - Ами да.
Моите почитания, г-н Фъргюсън. Кристоф Воазлие.
Ще се видим по-късно. Сега бързам.
Г-н Фъргюсън, родителите ми искат да се запознаят с вас!
Ако позволите, ще ги извикам! - Защо ме нарича Фъргюсън?
Не знам, татко.
Ако ме обичаш, преструвай се. Иначе съм загубена. - На какъв?
Имаш яхта, милиардер си. - Аз?
Ще направя каквото поискаш, помогни ми.
Андре Воазлие. - Приятно ми е.
Съпругата ми. - Моите почитания.
Арчибалд Фъргюсън. Баща ми.
Уверявам ви, че децата ни много харесват дъщеря ви, г-н Фъргюсън.
Тя е очарователна. - Понякога е буйна, даже потайна!
Уважаеми Фъргюсън, след като наследниците ни са се сприятелили,
ние какво чакаме. Утре свободен ли сте? - Да, утре е почивният ми ден!
Искам да кажа, че няма да ходя на голф.
Организираме нещо като парти, с приятели, децата. Ще дойдете ли?
Г-не, позволете да настоявам.
Всички настояваме. Ако откажете, много ще се обидим.
Татко ще бъде очарован. Аз още повече. Нали, татко?
Да, не. Работата е там, че смокингът ми...
Иска да каже последният, който си поръча в Хонолулу.
Облича го само веднъж.
Моля ви, нищо официално. Ние сме във ваканция!
"Почивка", "развлечение".
Как? - Развлечение!
Значи се разбрахме. До утре в 5? - До утре. Довиждане!
Знаете ли, скъпи приятелю, страхувам се, че няма да ни намерите.
Отдалечено е, цената на спокойствието.
Татко мрази да ме вози! - Да, все повече.
Ако Кристоф ни вземе? - С удоволствие. Утре в 5 на яхтата ви!
Очарователно! Хаха, виж това? Да не е пазарска чанта?
Какво му става? - Та това е пазарска чанта!
А да. Забавно е. Обичам да пазарувам. Да готвя на яхтата. Да мия 6-те коли.
Много е приятно. Трябва да опитате. - Разбира се! Ще опитаме!
Довиждане! - Довиждане!
Този глупак току-виж опитал! - Татко...
Престани, ще говорим вкъщи.
Не се сърди, няма нищо лошо в това.
Да, разбира се. Не стига, че крадеш коли, а забъркваш и баща си.
Това ли заслужих?
Знаеш как е тук. Всеки гледа да се хареса.
Ако бях казала, че си полицай, нямаше да имам нито един приятел.
Значи е срамно да си дъщеря на полицай?
Ами... - Това е върхът!
Хората ни се смеят! Не обичат войната, но ръкопляскат на войниците.
А на нас, пазителите на реда, крещят: "Смърт на ченгето!"
Тате,... - Така е!
Дъще, ние сме жертва на явна несправедливост!
- Добре, не се ядосвай. - Да вървим! - Беше страхотен с колата!
Както е тръгнало, дълго няма да съм полицай!
На косъм се разминах със затвора! А това няма да го понеса!
Ще видиш, татко, приятелите ми са много готини!
Нищо няма да видя! - Но ти обеща!
И смяташ да се правя на маймуна? И ако утре ме видят на кръстовището?
Добре ще се подредим! - С униформа няма да те познаят.
Татенце, само 5 минути. Моля те. - Не!
После ще кажеш, че отиваш по работа. - Не!
Искаш да ми провалиш ваканцията ли. - Не, значи не!
Хей, полицай!
Помните ли ме? - Да.
Добре се грижат за вас тази година! Облеклото ви е почти като колата!
Ами малката. Поздравления! - Стига. Какво искате?
Това не е ли ваше? - Не знам.
Намерих го, където поправяхте колата.
Гумата. И помислих, че... - Няма какво да мислите!
Да не мисля. Ами добре.
Помислих, че е ваше и сте го забравили. Благодаря ви.
Хайде, махайте се! - Благодаря, довиждане и приятна вечер.
Разкарайте се! - Какво е това? Какво става?
Мерло! Там!
Ще те науча аз.
Невероятно!
Г-н Фъргюсън! - Здравей, Кристоф!
Врата ли ви боли? - Малко схващане. Нищо страшно.
Качвай се отпред! Хайде, напред!
Мацката, картината! Бързо, бързо!
Има един полицай! - И какво от това?
Нищо. Казах го просто така. - Нещо му хлопа на приятеля ви!
Напълно луд е! Извинете го.
Духа ли ви, г-не? - Не, не, карайте.
Татко обожава вятъра!
Добър ден, как сте? Представям ви г-н съветникът Фурка,
г-жа дукесата Арентиер, ген. Морсалим,
г-жа Ла Рен Льороа, бедният Рен Льороа ни напусна преди 6 месеца.
Преди 8, ужасна загуба! - Моите съболезнования.
Опитвам се да го преживея, г-не.
Позволявате ли да открадна дъщеря ви за малко? - Не.
- Защо? - Защото... - Да пийнем нещо?
Не. Не. - Интересувате се от картини? Елате.
И аз мога да ви покажа интересни неща: Сезан, Дега, Коро.
За жалост миналата седмица изпуснах един Реноар.
Нещо интересно ли носите? - Не, семеен портрет.
Колко сте сантиментален. Чудесно. Харесвате ми!
Да оставим това съкровище в кабинета ми и да си поговорим.
Само да влизам и излизам! - Първо влезте.
Здрасти.
Радвам се, че се оправи с колата! Видях я на пристанището.
Не ми се сърдиш, нали? - Няма значение!
Нарочно ли се държиш така?
Май нещо не е наред? - На теб какво ти пука, принцесо!
Оставете го там. - Тук? - Да.
Сигурно ли е? - Отговарям за гостите ми, както за мен.
Мога да го заключа. - Не, след малко си тръгвам.
Тук ще си е като у дома. Нещо освежително? - Да.
Съвсем сигурно ли е? - Да, щом казвам. Сигурно е. Елате.
Знаеш ли какво? Искаш или не? - Много добре знам!
Нали няма да ми се сърдиш непрекъснато?
Баща ми забрани да се виждаме! - Той тук ли е?
Запознай ме! - Не сега. Зает е...
Една яхта сигурно е много хубаво нещо, но всъщност не е много удобна,
освен е вашата, уважаеми Фъргюсън. Кристоф ми я показа, чудесна е.
Кога можем да я видим? - Така бих желала.
Невъзможно, заради боята. Тъкмо я пребоядисват и...
съхне бавно. Когато изсъхне.
А вие как живеете там? - Цапам се.
Шивачът ми е затрупан с работа.
Всяка седмица ми праща дузина костюми по самолета от Глазгоу.
Дъщеря ми си купи оттук някакви парцали.
Да си призная, за мой срам без навиците си се чувствам сякаш гол.
Трябва да ги забравите.
Какво щастие, Емилия! Виждам, че бързо се съвземате!
Всъщност, цели поколения ли живеете в Нови Орлеан?
Преполагам се занимавате с памук. - Не, с вата!
Не знаех, че има разлика. Интересно. - Разбира се. Ватата, памукът...
От техническа гледна точка. - Интересно ми е!
Най-вече Нови Орлеан. - Сигурно е чудесен град.
Стари дървени къщи, мръсните улички, свърталищата, местните музиканти.
Сигурно е опияняващо, изумително. Кажете, не е ли така? Невероятно.
Не. Вижте, чуйте, това е абсолютно неописуемо и умопомрачаващо.
Какви ги дрънкате?
Това е Бижо. Страхотен талант, две книги за 13 години.
Философски. 6 пъти му отказаха наградата Макгол и това го съсипа.
За здравето на презрението! - Иначе е забавен!
Движение! Проваленият поет и преуспелият пияндур, разкарайте се!
По-полека.
Невероятен сте! Нищо не ви плаши!
Какво стана? - Задави се. Чаша вода, бързо!
Момент. - Г-н старшина! Колко мило. Добър ден!
Знаех, че ще ме забележите.
Вкъщи! Вкъщи! - Тази нощ ли?
Не може да си тръгнеш така! - Оставете ме.
Баща ти е зает, но не и ти.
Добре, но да отидем другаде! - Къде?
Да се поразходим. Веднага. - Дадено!
Беше ми приятно! - Да не се уморихте?
Не, имам важна сделка. - Важно е само да сме заедно!
Моите почитания, г-жо.
Моля ви. Няма нищо. Оставете на мен.
Да поиграем на криеница? - Извинете, отивам за пури.
Рембранд! Виж го ти, дребосъка!
Съветник Фуркат? Не. Г-н графът Треланго.
Не, някой младеж сигурно...
Не е честно. Предавам се. - Г-н старшина, пура?
Да. Изтощен съм. - Нещо ново?
Нищо важно. Само един откраднат Рембранд.
Виж ти съвпадение! Тук имам един, но е на г-н Фъргюсън, а не е краден.
Коя картина? - Момичето с лалето.
Момичето с лалето? Момичето с лалето.
- Много интересно. - Интересува ли ви? Искате ли да погледнете?
Само да не ви притеснявам. - Няма нищо, последвайте ме.
Последвайте ме. Тук е.
Сега ще ви я покажа. Елате да видите.
- И таз добра. - Нещо не е наред? - Преди малко беше тук.
Явно вече го няма. - Невероятно!
Не може да бъде! - Всичко е ясно! Уплашил се е.
Не, трябва да е тръгнал преди малко, каза ми, че бърза!
- Фъргюсън? - Да. Собственикът на картината. Червив е с пари.
Бих искал да се видя с господина. Стига да е още тук.
Но, моля ви, бъдете дискретен. Тук сме само приятели.
Г-не, аз съм ви гост. Моля ви.
Перла, Ваше Височество. Едва на 17 е.
Тези ориенталки наистина имат странен поглед.
Жалко, че не можем да видим лицата им. Дали да не погледнем?
Не. Ще стане дипломатически скандал, опитайте другаде!
Ето я, Ваше Височество. От всички тя е най-срамежлива.
Г-н Фъргюсън! Тръгвате ли си? - Не знам.
Без кола? Да ви закарам? - Да.
Колата е ваша. Качвайте се.
Удоволствие е да услужа на бащата на Никол.
Дъщеря ви е страхотно парче!
Ако се върне, значи е луд. - Откачалка е, подиграва ни се.
Вижте!
Шефе, да го хванем ли? - Спокойно. Може би иска да говорим.
Не вярвам. Намирисва ми на гнило!
Ако обичате, бих искал да си поговорим, г-не.
Моля, заповядайте. - След вас!
Дъщеря му е очарователна! И да е купил крадена картина, тя няма нищо общо.
Отдавна ли познавате тоя Фъргюсън? - Не, разбира се.
Как да искам документите на всичките си познати.
Вие сте полицаят.
А, ето ги.
Почакайте! - Я виж. Татко и старшината?
Страх от полицаи? - Мислех, че се справя с тях!
Не, не и този. Не спирай!
Не мога, Ники. Щом татко ме вика, трябва да спра.
Въпрос на принципи!
Какво става? Да не са национализирали заводите?
Къде е Никол? - Никол! Викат те! Стани.
Какво? Това ли е г-ца Фъргюсън? - Да! Какво искате от нея?
Тя се казва Крюшо. Дъщеря е на мой подчинен.
Не съм го очаквал от него. Нищо не разбирам.
Мания за величие. Климатът го е покварил.
Колко жалко! - Искате да кажете, че Фъргюсън...
Казах каквото имах да кажа. Качвай се! - Вие знаехте ли?
Хайде, към брега и бързо! - Това е нечувано! - Казах бързо!
Значи отказвате да кажете къде е избягал баща ви?
Откъде да знам. Ще се върне.
Убийците се връщат на местопрестъплението, но крадците не!
Татко не е крадец. Заради мен трябваше да върне Мустанга!
Аха, и Мустангът ли е негова работа?
Г-н старшина, той се държеше странно! - Явно е той.
Казах ви, че аз бях виновна, за Фъргюсън, за колата. Всичко!
Берлико! Заключете я у тях! - След вас, г-це.
Берлико! - Г-н старшина? - Без глупости!
Класически случай, самообвинява се, за да спаси баща си!
Трогателно.
Сантименталният полицай не ми харесва. Фугас!
Съжалявам, заповед!
Би било нечестно татко да има проблеми заради мен.
След като толкова ви обича, може да е искал да ви осигури добра зестра.
Да откраднеш картина е много глупаво.
Да си затвориш очите, заради един Рембранд.
Г-н Берлико! Г-н Берлико!
Г-да, изглежда, че сред нас е имало пепелянка.
Трябва да обезвредим змията!
Само така ще възстановим честта си. Да го заловим жив или мъртъв!
Г-да, заповедите ми са ясни. Атака!
Да се разпръснем? - Може да е опасен.
Той знае тактиката. Останете заедно. Смелост, деца мои. Ще го пипнем!
Никол! Никол! - По-тихо, ще арестуват и теб!
Защо се криеш? Защото баща ти е полицай или защото е свил картина?
Татко не е свивал нищо. Дори колата. Знаеш го много добре.
Само я върна. Всичко тръгна оттам. Картината е била в багажника.
Не е трябвало да я разнася. - Толкова неща не трябваше да прави.
И кой е виновен? Аз, и най-вече ти.
Какво ще правиш? - Заключиха ме, за да не излизам.
Какво ще правиш? - Ще спра истинския крадец.
Собственикът на яхтата.
Мустангът е негов, а картината е била вътре.
Ще дойда с теб. - Не, благодаря. Сама ще се оправя.
Всъщност твоят полицай си е готин.
Не беше нужно да си измисляш друг. Чакай! Ришар го кара до пристанището!
Картината е била у него. - Мислиш ли, че...?
Трябва да побързаме. Да предупредим другите!
Как пари! Що за обслужване? Да не искате да ме сварите!
Да се отървем от него, шефе! Знае много. - Позволяваш ли.
Нямате право!
Заеми се!
Върви.
Върви! Мини отпред! И без щуротии.
Не мърдайте! Пуснете ме да мина!
Предупреждавам, че е в интерес на приятелката ви!
Проклетнико!
Крюшо! - Алфонс!
Да, виновни сме! Крюшо ни залови. От Крюшо ще стане истински генерал!
Ще трябва да отида и да му благодаря на този Рембранд!
Превод: неизвестен
Редакция, стягане: Nikter