Казвам се Долтън Ръсел.
Обърнете голямо внимание на думите ми,
подбирам ги внимателно и никога не се повтарям.
Вече ви казах името си - отговорът на въпроса "кой".
"Къде" би могло лесно да се опише като затворническа килия.
Но има огромна разлика
дали си тикнат в малка килийка или си просто в затвор.
"Какво" е лесно.
Наскоро планирах и подготвих перфектния банков обир.
Това е отговорът на "кога".
Що се отнася до "защо", освен очевидната финансова мотивация,
нещата са страшно прости.
Защото мога.
И така, остава ни само "как".
А там, както Поетът би ни казал,
се корени проблемът.
МАНХАТЪН ТРЪСТ БАНК
ОСНОВАНА 1948
ПЛАНИРАНО БОЯДЖИЙСТВО НЕ ОСТАВЯМЕ НЕДОВЪРШЕНА РАБОТА!
БРОДУЕЙ - УОЛ СТРИЙТ
Майка ти ми каза,
че някаква млада дама ти помага за проекта на моста Трайбъро.
-А? -Да, добре.
Той е луд.
-А сега? На 51-ва? -Да, сега е точно там.
Не, той е още на 47-ма улица, но там е много по-тясно.
Какво трябва да...
Ще поръчаме омари. На сметката на г-н Ансинори.
Няма значение. Ще се води като среща с клиент.
Вече мина повече от година.
Ще му извия врата на този тип.
И какво?
Какво от това? Това са цветя. Може да са били за баба му.
Или за мен. Имам рожден ден.
Добре, може да са за клиент.
Добре. Смешна работа.
Този тип пред мен си мисли, че не виждам как ме зяпа.
Прекрасно. По дяволите.
-Извинете. -Да.
Може ли малко по-тихо?
Говорите много високо по телефона.
Добре.
Притеснявате другите клиенти.
-Извинявайте. -Нали?
-Да, разбрах. -Благодаря.
Един от охраната.
Да не би да съм в библиотека. Това е просто скапана банка.
Манхатън Тръст.
...и Йейл. И този богат негодник, за когото работя.
Благодаря.
Извинете. Господине?
Спокойно.
Всички да залегнат! Веднага!
Залягайте!
Имате четири секунди! Който стърчи, ще бъде застрелян!
Едно! Две! Три!
Дръпнете се от касата! Не пипайте онова копче!
Ръцете на пода!
Какво е това?
-Тод, какво ще правим? -Какво искаш да правим?
-Долу главата, дебелако! -Добре!
На пода скапаната ти мутра!
Ти не си по-различен от другите, рави.
Долу.
Сега с приятелите ми
ще изтеглим една много голяма сума от тази банка.
Всеки, който ни попречи, ще получи куршум в главата.
Лягай долу, старче! Долу ръцете!
-Лицето към пода! -Добре, не мърдам!
Полицай, оттам излиза дим.
Възможен обир. Манхатън Тръст, Обменно бюро 20.
Имам заложници.
Ако скапаните ченгета се приближат до вратата, ще има жертви.
Не се шегувам, човече.
Централа. Искам подкрепление.
Назад, господине! Ей, вие, назад!
-По дяволите! -Назад! Назад!
Стойте зад ъгъла!
Централа, изпратете подкрепление.
Въоръжен извършител. Може би има заложници.
Повтарям, възможни заложници. Обменно бюро 20, Манхатън Тръст.
Тук се боря за живота си, скъпа.
Кийт, като говорим за това винаги повтаряш едно и също.
-"Не сега." -Слушай.
Знаеш ли какво става заради този чек?
Искат да ме набутат в пандиза.
Ако не се появят тези $ 140000,
-нещата могат да загрубеят. -Ти не си ги взел.
Не съм. Някакъв лъжлив наркодилър се опитва
да си спаси задника, натопявайки мен.
-Но ще мине. -После какво?
-А ние? -После ще ме повишат.
Ще си вземем по-голямо жилище.
Да го обсъждаме ли винаги, когато арестуват брат ти
-или го хванат да краде кола? -Той е цялото ми семейство.
Съжалявам, скъпа. Добре ли си?
-Обичаш ме, нали? -И аз съжалявам.
-Обичаш ли ме? -Обичам те, скъпи.
Добре. Чакай Големия смок в дисагите.
-Аз имам белезници. -А аз - оръжие.
Чао, татенце.
-Големият смок в дисагите? -Точно така.
Жалкият й брат има вече три присъди. Едната е за въоръжен грабеж.
На 17 е изключен от гимназията. Не можеш да му имаш вяра.
Твърде тъп е за каквото и да е. Дори за престъпник не става.
-Не можеш ли да се отървеш от него? -Бих могъл.
Но тя го обича. На улицата ли да го изхвърля?
-Как е към теб? -Трепери ми.
Да имаш детектив в съседната стая,
който чука сестра ти. А после тя започва:
"Ако имахме по-голямо жилище, щеше да е различно. "
Разбира се, ако бяхме женени, щеше да е друго.
-Какво лошо има в това? -Сватба. Мебели. Хлапета.
А пари за пръстен с диамант?
-Бил си женен. -Моля ти се. Бях на 21.
-Но си й дал пръстен, нали? -Да, и тя повече не се обади.
-Да не сте ченгета? -По дяволите! Разкрити сме!
Тази година Дядо Коледа подрани.
Банков обир. Има заложници. Обменно бюро 20.
-И какво? -Гросман почива. Ти си.
А случая с чека на Мадругада?
-Загазил съм като куче. -Подхвърлих ти кокалче.
Мисля, че все пак работиш тук,
-но щом не си готов... -Не, той е готов!
Хубаво.
Давам ти шанс. Не ме прави на глупак.
-Това е, миличък. Шоуто! -Да.
Случаят е твой!
Трябва да се радвам. Отлага се разследването ми.
Ето какво правиш. Влизаш невъоръжен.
Шефът на бандата опира пистолет в главата ти.
Оглеждаш се. Петима са насочили оръжията към теб.
Просто си ги представи по бельо.
А защо не с белезници?
-Браво. Можеш да се справиш. -Внимавайте, лоши момчета. Идвам.
Отдръпнете се зад ъгъла!
Казах ви, по-живо!
Разкарайте тези хора! Разкарайте ги оттук!
Щом спрем, всички излизат.
Прозорецът на втория етаж. Хайде.
-Влизайте! -Хайде! Сега!
Сержант, какъв е случаят?
Извършителят е в банката. Може би има заложници.
Кой командва днес?
-Сержант Ернандес. -Извикайте го.
-Сержант Ернандес, чувате ли? -Чувам ви.
За случая докладва сержант Колинс.
Може ли да дойдете?
Идвам. Да вървим.
Назад! Стойте зад ъгъла.
-Отдръпнете се. -Трябва да отцепим района.
-Колинс? Какъв е случаят? -Ернандес.
Извършителят е вътре, въоръжен е. Твърди, че има заложници.
Назад! Разчистете пътя!
НЮЙОРКСКА КОМАНДНА ЕДИНИЦА
Хайде. Оградете. Добре.
Всичко е под контрол.
Назад, моля!
-Назад! -Стойте назад! Благодаря.
Няма нищо.
Ще научите по новините тази вечер.
Назад, моля.
Г-н Кейс?
Добро утро, Катерин. Какво има?
В един от клоновете ни има обир.
О, боже!
-Има ли пострадали? -Не мисля. Но има заложници.
Това е ужасно.
-В кой клон? -Номер 32. Обменно бюро 20.
-В кой? -Обменно бюро 20.
Благодаря, Катерин.
Съжалявам, г-н Кейс.
О, мили боже.
Разкарайте тези хора оттук. Отворете вратите. Назад.
Стойте на тротоара. Хайде.
Сержант Колинс. Бях първи тук. Вие ли ще преговаряте?
Да. Детектив Фрейзиър. Това е агент Мичъл. Какво става?
Видях, че от банката излиза дим.
Вратата беше заключена.
Въоръжен тип я отвори и заби магнум в лицето ми,
крещейки с чужд акцент, че ще убие заложниците.
-Други въоръжени? -Не видях.
-Чухте ли нещо? -Не, сър,
но с пистолет в лицето не мога да съм сигурен. Съжалявам.
Добре.
Хубаво, браво. Справили сте се добре, сержант.
Насочвали ли са ви пистолет преди?
-Веднъж. -Наистина?
Да, един 12-годишен.
-Как се почувствахте? -Имал съм и по-добри дни.
Сигурен съм.
Щом съберем нужната информация, сте свободен.
Ако не възразявате, бих останал тук,
докато няма развитие.
Това искам да чуя, сержант.
Престанете. Защо ми причинявате това?
Татко, какво става? Ей.
Всички банкови служители да си вдигнат ръцете!
Банковите служители - от тази страна! Всички останали - от другата!
Сега всички да си извадят клетъчните телефони и ключовете
от джобовете и чантите и да ги вдигнат нагоре.
-Как се казваш? -Питър.
-Питър кой? -Питър Хамънд.
-Къде е телефонът ти? -Забравих го вкъщи.
Питър, помисли си внимателно как ще отговориш на следния въпрос,
защото при грешен отговор на надгробната ти плоча ще пише:
"Тук почива Питър Хамънд, героят,
който смело се опита да предотврати блестящ банков обир,
скривайки клетъчния си телефон,
но завърши с куршум в главата."
Сега, Питър Хамънд,
къде е телефонът ти?
Казах ви, забравих го вкъщи.
Бързо набиране - 2: П. Хамънд
Добре. Издъних се. Съжалявам.
Не бери грижи за това.
Нека само ви обясня! Моля, чуйте ме.
Ще ви обясня.
Помощ!
Стига!
Някой друг тук да е по-умен от мен?
-А ти кой си? -Викрам Уолиа.
Викрам Уолиа. Благодаря, Викрам.
Хей, господине.
Задръж я.
Мъжете - тук. Жените - там.
По-живо!
Сега искам всички да се съблечете по бельо.
Веднага.
Госпожо?
Повярвайте ми, друг път едва ли бих ви помолил за това.
-Свалете си скапаните дрехи. -Не.
Трябва да се засрамите.
Що за лудост е това?
Хайде, давайте. Направете ми удоволствие.
-Съблечете се. -Не!
Стиви?
Да вървим!
Сега всеки да облече
по един от тези гащеризони и да си сложи маска.
Аз съм Шон Гейбълс от Си Би Ес 2 пред Манхатън Тръст Банк,
за която ни съобщиха,
че току-що е била ограбена.
Заподозрените са още вътре
заедно с неизвестен брой заложници.
-Капитан Дариус? -Да.
Аз съм детектив Фрейзиър. Това е Мичъл.
Здравейте.
Работихме по случая с онази болница на 93-та
по време на обучението ми.
О, да. Беше истински позор.
Да, така беше.
Какво е положението?
Имам неизвестен брой заподозрени и заложници,
милиони зрители, на всичкото отгоре не виждам нищо,
-така че съм зает. -Разбирам.
Г-н Фрейзиър, аз работя с г-н Гросман.
Ако искате нещо, търсете него. Ясно ли е?
Не, не е ясно, капитане.
Детектив Гросман е в почивка,
така че сега детектив Фрейзиър дърпа конците.
И ако вие имате нужда от нещо, ще говорите с мен, ясно ли е?
Явно нямам голям избор.
Така е. Имате ли жилетки за нас?
-Бърк! -Да!
-Дай жилетки на тези типове! -Добре.
-И ги регистрирай. -Добре.
Знаете ли какво? Оставяме ви
да наблюдавате местопрестъплението.
Кажете ми, когато сте готов за брифинг.
-Добре. -Отиваме към ресторанта.
Не влизайте в банката, без да ни предупредите. Ясно?
-Добре. -Радвам се, че ви видях, капитане.
Не трябва ли да останем вътре?
Да му дадем време. Нека видим какво ще направи.
Докато не заздрави позицията си,
само ще ни критикува.
Ще ни се обади. Виждал съм го на работа.
Ти решаваш, Кийт.
Ще го повдигнете ли? Май е така, а?
Това, което научих от Гросман, е,
че тези типове не уважават много работата ни.
-В какъв смисъл? -За тях това е въпрос на тактика.
Щом сме тук, значи има психологически аспект, който не разбират.
-Казах ти, че ще се справиш. -Да.
Все още чакам някой от върховете на йерархията да каже:
"Направи това."
Какво стана в болницата?
Един тип застреля гаджето си и се самоуби. Благодаря.
Казах ви, че имам
проблем със сърцето.
Ставай.
Свали оръжието си!
-Не мърдай! -Не стреляйте!
-Не мърдай! Ела тук! -Нямам...
-Насам, насам! -Работя в банката!
На колене, веднага!
-Те ме изхвърлиха! -Хайде!
-Каза да не приближавате! -Вържи го.
Ако се приближите, ще убие двама и ще ги изхвърли!
-Кой е той? -Не знам кой е!
Типът с автомата!
-Той! -Добре, изправи се.
-Те са четирима! -Ела.
Господи!
-Успокой се! -Хайде!
-Ще ме дават ли по телевизията? -Да, голямата звезда.
Дали съм мислил, че повече няма да видя семейството си?
Да, мина ми през ума.
В началото си го помислих.
С този пистолет в лицето, но след известно време
започнах да си мисля...
Да.
Че може би повече няма да видя жена си.
Децата. Имам 10-годишен син и 17-годишна дъщеря.
Да, помислих си го.
Става дума за децата ми.
Страхотно.
Здравейте.
Г-це Уайт, искам да ви уверя,
че единственото ми намерение е
да се насладя на вашия красив град.
Никакъв бизнес с чичо ви?
Нямам работа с него.
Чух, че не сте го виждали от 9 години. Така ли е?
-Много добре сте информирана. -Налага се. Да?
Г-н Артър Кейс е на телефона.
Трябва да свършваме.
Искам копие от договора за покупката,
молбата за заем и другите документи.
-Ще сме във връзка. -Благодаря, г-це Уайт.
Оттук, господине.
Артър Кейс? Сигурен ли си?
-Така се представи. -Лично той ли?
Или секретарката му?
-Не, госпожо. -Свържете ме.
Добре.
-Маделин Уайт. -Аз съм Артър Кейс.
Добър ден, г-н Кейс.
-Запознавали ли сме се официално? -Не, господине, не мисля.
Все пак винаги идвате
на партитата ми за 4-ти юли в Саутхамптън.
Да, имаме доста общи познати.
Така изглежда.
Ще говоря по същество.
Имам малък проблем, за който е нужен човек
със специални умения и много дискретен.
Вие отговаряте ли на това или съм погрешно информиран?
Слушам ви.
Мога ли да ви взема от офиса ви след 5 минути?
-Ще ви чакам долу. -Благодаря.
По някакъв начин имат гениален план
как да ни объркат тотално,
за да загубим контрол върху себе си.
Бяха много
твърди и в същото време отдалечени по странен начин.
Наричаха се помежду си с различни вариации на името "Стив".
Стивън, Стив-О, Стиви.
А теб как наричаха?
Никак. Те просто ми казваха...
Лъжеш. Кажи ми истината.
Погледни ме и ми кажи истината.
Имаха калашници. Четирима от тях.
-Познаваш оръжията. -Не.
-Нищо не разбирам от оръжия. -Разпознал си калашника.
-Всеки ще познае калашник. -Всеки?
Всеки, който е гледал добри екшъни.
-Някога обирал ли си банка? -Шегувате ли се?
Аз да обирам банка? Не.
-Никога не си крал и долар? -Никога.
-Никога? -Никога.
-Знаете ли? -Един-единствен път.
Веднъж откраднах 5 цента от портмонето на баба ми.
Тя беше полякиня.
Отивах при нея и й казвах: "Бабо, дай ми паричка."
Един ден отворих портмонето й и там имаше пет цента.
Взех ги.
Това е единственото нещо, което съм взимал.
Не искам да ви създавам проблеми.
Забрави. Какво става, капитане?
Освободеният заложник е Хърман Глук, 73-годишен.
Имал е болки в гърдите. Сега го преглеждат.
Казали са му да предаде, че ако ченгетата приближат вратата,
ще убият двама души и ще ги изхвърлят навън.
Според него извършителите са четирима, облечени като бояджии.
В банката има видеосистема.
Опитваме се да свалим данните
от офиса на охраната на Манхатън Тръст, но е нужно време.
Районът е отцепен. Имам хора по прозорците.
Проверяваме каналите с МОСВ.
Телефоните?
Пренасочени са към командния център. Ще звънят само при нас.
Клетъчните телефони са под контрол и могат да бъдат засечени.
Ще оставим сигналите чисти, в случай че някой заложник
успее да се свърже, но засега нищо.
-Спешните обаждания? -На екрана.
Всяко обаждане за банка идва при нас.
Това съм свършил досега, детектив.
Да.
Още няма да им се обаждам.
Моля?
Още не е моментът.
Не искам да ми каже условията си.
Да видим какво ще предприеме.
Вие решавате.
Г-н Кейс, нека ви обясня как работя.
Би било добре.
Казвате, че в сейфа ви в банката има семейни ценности.
Добре.
Но в досегашната ми практика, тези като вас си имат хора,
които се занимават с това.
Когато не могат, ми се обаждат хората им,
а не те самите.
Разбирам, че в онзи сейф има нещо,
за което не искате да научат най-близките ви довереници.
Няма проблем.
Щом смятате, че не трябва да знам какво има в сейфа, добре.
Но ако ми кажете, че това са просто стари бейзболни карти,
а аз открия, че са серийните номера на ядрено оръжие,
това ще сложи край на споразумението ни.
-Свършихте ли? -Да.
Съдържанието на сейфа, млада госпожице,
ми принадлежи още преди да се родите.
То е много ценно и не представлява заплаха за никого.
Освен за вас.
Добре. Първо, там има въоръжени хора,
така че не гарантирам нищо.
-Разбира се. -Добре.
Защо мислите, че искат да ограбят вашия сейф?
Не го мисля.
Защо не ми кажете какво искате да направя?
Бих искал никой да не докосва сейфа ми.
Нито те, нито вие, нито властите.
Колкото по-скоро се приключи, толкова по-добре.
-Достатъчно ли е? -Не.
Съдържанието на онзи сейф
е от голямо значение за мен,
само ако го запазя в тайна.
А ако бъде разкрито?
Ще се изправя пред трудни въпроси.
-Или остава заключено, или изчезва. -Точно.
-Можете ли да го направите? -Да.
Надявам се. Признавам, че съм скептичен.
Който ви е дал номера ми, е имал резултати с мен.
Явно е останал доволен.
Стив?
Време е за Стив-О.
Излязох да проверя отцепения район.
Познай какво открих?
Заложникът каза, че типовете са влезли облечени като бояджии.
Да.
Най-вероятно е откраднат.
Да го проверят за отпечатъци.
-Там ли сте? -Да, слушам.
-Това ли е номерът? -Абсолютно.
Още нищо.
Имаме видеото на охраната.
Да видим.
Какво става с онази камера?
Чакай. Момент.
Ето тук. Онзи тип.
Като че заслепява камерата с фенерче.
Странно, а? Никой друг не го вижда.
-А светлината е ярка, а? -Може би е инфрачервена.
-Какво значи? -Инфрачервена крушка.
Хората не я виждат, но видеокамерата я лови.
Деактивира камерите, без да се разбере.
Точно така.
Спрял е всички камери към 10:00 ч.
Значи за около две минути
нямаме никакви доказателства за тези, които излизат и влизат.
Мириам, колко време си била там, преди да се започне?
Няколко минути.
Какво се случи след експлозиите и дима?
Казаха ни да наведем главата и да затворим очите.
После си спомням, че единият от тях
каза на другите да се погрижат за камерите.
-Видеокамерите? -Не знам.
Нещо друго?
Не, само...
-Сигурна ли сте? -Да, аз...
Да не би да знаете имената на обирджиите?
Само се шегувам.
-Добре ли сте? -Благодаря.
Добре.
-Беше ужасно. -Гадно, а?
Накараха ни да се съблечем.
Накараха ни да си свалим всички дрехи.
Не знам защо трябваше да го правят.
Наистина си помислих,
че ще ме убият.
Добре.
-Много добре, мила. -Добре.
-Свободна ли съм? -Не.
-Не? -Не, трябва да останете.
-Останете. -Не, свободна сте.
Не, останете. Не, вървете си.
Вие ли обрахте банката?
-Обрахте ли я? -Вие сте били.
-Не. -Сигурна ли сте?
-Има раздвижване пред предната врата. -Да вървим.
-Хвърли скапаното оръжие! -Не стреляйте!
Не мърдай! Не мърдай!
Има нещо около врата.
Сложи ръцете на главата и на колене!
Ръцете на главата! На колене веднага!
-Ръцете са вързани! -Вързани са.
-Хезус, претърси го. -Добре.
-Аз съм един от заложниците! -Полека.
-Бавно. Бъди предпазлив. -Не го виждам добре.
-Аз го държа на прицел. -Някакви оръжия?
-Кой си ти? -Викрам Уолиа. Работя в банката.
Добре, Викрам. Това бомба ли е?
-По дяволите! Проклет арабин! -Аз съм сикх.
-Това бомба ли е? -Не.
-Отговори. Бомба ли е? -Не.
-Наркотизиран ли си? -Не.
Добре, Викрам, успокой се.
-Помогни ми. -Не знам.
Има голямо раздвижване в банката.
-На земята. -Свалете го.
Какво става? Полека.
Тюрбана ми. Оставете ме.
Махайте се! Дайте ми тюрбана!
Млъквай. Спокойно.
Какво правите? Оставете ми тюрбана.
-Не го съсипвайте! -Млъквай.
-Какво става? -Хайде.
Свалете си ръцете от мен!
И срещите в 11:00 и 12:00 ч.
И не забравяйте другата в 13:00 ч. с Джоуел Клайн.
-Какъв ден, Мадж. -Ваша светлост.
Маделин! Как си?
Благодаря, че ме приехте толкова бързо.
-Мадж, свършихме ли? -Да, г-н кмет.
Насам, г-це Уайт.
Винаги имам време да нося смокинг и да хапвам безплатно за добрата кауза.
Кого ще спасяваме тази седмица?
Мемориалния фонд
"Джоузеф Фрайдкин" за изследвания на гръбначния мозък,
набирането на средства е другия месец.
Ще е много важно, ако присъствате.
За мен е удоволствие. Бих ли могъл да помогна...
-Какво, по дяволите, искаш? -Услуга.
-Явно. Каква? -Последната, за която ви моля.
Това имах предвид.
Знаете за проблема със заложниците.
Какво общо имаш с това?
Трябва да съм в течение на нещата.
Искам да ме заведете там и да кажете на когото трябва
да ми окаже помощ.
Съвсем си превъртяла.
Ако беше лесно, нямаше да сме квит.
-Това е невъзможно. -Няма нищо невъзможно.
Ще ви се разплатят за услугите ви.
Но сега аз ще остана длъжник.
Тогава ще направите точно така.
Ти си страхотна гадина.
Благодаря.
Вече няколко часа положението е много напрегнато.
Не е ясно колко заложници има вътре
и с колко обирджии се разправя полицията.
Според властите всичко е започнало като обир,
но се е превърнало в задържане на заложници.
Преговарящите тук работят усилено
и за момента няма информация за пострадали.
Ще ви информираме непрекъснато
и ще останем да следим развитието
на това, което става в Манхатън.
С репортаж на живо Сандра Ендо.
"Пази и служи" - друг път. Къде ми е тюрбанът?
Няма да говоря без тюрбан.
Покривам главата си от уважение към Бога. Аз съм сикх.
Ще го намерим.
Не арабин, както казаха ченгетата.
Не си чул добре.
Беше шумно и може би си се объркал.
-Не чух такова нещо. -Аз чух добре.
Ще ви дам цялата информация.
Нямам нужда. Искам си тюрбана.
-Ще ти го дадем. -Ще го намерим.
Не "ще го дадете". Веднага си искам тюрбана.
Помисли си за хората, които са в банката сега.
Опасно положение е.
Започвай да разказваш какво става в банката.
Това можем да го обсъдим по-късно.
Можеш да подадеш жалба.
Но сега да се концентрираме върху проблема.
Първо ме пребивате, после искате помощ.
Помисли си за колегите.
Мога да се извиня от името на полицията, но не бяхме ние.
-Ще опитаме... -Какво искате да знаете?
-Колко души бяха? -Около четирима.
-Колко заложници? -Не знам. Двадесет. Тридесет.
Писна ми от тези глупости. Къде са гражданските ми права?
Не мога да отида никъде, без да ме тормозят.
Аз съм заложник. Тормозят ме.
Отивам на летището
и винаги "случайно" решават да ме претърсят.
Случайно - друг път.
Но се обзалагам, че можеш да си хванеш такси.
Явно е преимущество.
Сложи лед на лицето си.
"Два заредени с гориво автобуса. Един джет, зареден до дупка,
и с пилоти на летище 'Кенеди', готов за излитане. "
Срокът е до 21:00 ч.,
или на всеки час ще убиват по един заложник.
"Банката е минирана със семтекс. Ако трябва, ще ви демонстрираме. "
-Не му давай джет. -Никакъв самолет, може би автобус.
Докато не говоря с тях, няма да получат нищо.
Засега ще чакаме.
Нека се чудят какво правим.
Детективи, това е Артър Кейс.
-Той е... -Председател на борда на директорите.
-На банката. Искате ли да говорите с него? -Определено.
Г-н Кейс, аз съм детектив Фрейзиър.
Има ли нещо важно, което трябва да знаем?
Не. Просто се питах дали мога да ви помогна.
-Имат ли някакви искания? -Искат джет.
Разбирам.
Да им уредя ли?
Съжалявам. Явно нещо не съм разбрал.
Няма нищо, г-н Кейс.
Къде да ви търсим при необходимост?
Там са моите чиновници.
Бих искал да остана. Няма да ви преча.
-Ще седна тук. -Сержант Колинс!
Г-н Кейс, ще ви държим в течение,
но засега трябва да ни извините.
-Оттук, господине. -Благодаря.
-Наистина. -Насам.
-Много ви благодаря. -Благодаря на всички.
-Благодаря. -За нищо.
Оттук, господине.
"Петдесет гладни хора се нуждаят от храна."
Подслушвателните устройства готови ли са?
Искам 15 минути, когато храната е готова.
Пица е най-добре. Никакви сандвичи.
-Сериозна ли е? -Сериозна ли си?
Ако пратим десет кутии пица с предаватели
можем да подслушваме, когато се съберат около тях.
Със сандвичите не е сигурно.
Ще се движат, а и нямам 50 предавателя.
-Какво е това? -Дигитален рекордер.
Натискаш и записва половин час.
-А ла Джеймс Бонд. -Има ги в "Амазон".
-Ще искаш ли заложник? -Вече ни даде един.
Ако искам друг, ще откаже и после какво?
Той знае какво прави.
Даде ни един заложник, а ние - храна.
Не искам да ме хваща, че блъфирам.
По дяволите! Махам тази маска. Нека ме застрелят.
Искаш да ни убият заради теб?
Успокой се. Какво значение има?
Те са там и обират банката!
-Не видя ли, че го пребиха? -Млъквай.
Не са ни облекли така за купон!
-Не знам... -Млъквай.
...защо ни накараха да облечем тези боклуци.
Най-вероятно като дойдат да ни спасяват ченгетата,
-всички ще бъдем застреляни. -Господи!
Страхотен план, но не, мерси.
Казах ти да млъкнеш!
Не! Остави ме!
Ще правя както казваш! Не! Помощ!
Моля те, недей!
Само един от тях говори.
Нарежда на всички какво да правят.
-Говореха ли помежду си? -Не ги чувахме.
Държаха ни в стаите.
Вратите бяха затворени.
Не знаехме какво правят.
-Чу ли нещо? -Имам проблем със слуха.
-Ясно. -Нося слухов апарат.
-Къде е? -В ушите ми.
-Да го видим. -Покажи ни.
-Дай да видим. -Това е слухов апарат.
Това за другото ухо ли е?
Какво означава червеното?
Цветовете са различни,
за да различавам дясното от лявото.
-Дясното от лявото? -Да.
Правилното от грешното.
Не разбирам.
-Стив? -Моля?
-Нищо не съм казал. -А.
Ти Стив ли си?
Стиви? Стив-О?
-Колко ти плащат? -Моля?
-Чу ме. -Не, не съм.
-Колко ти плащат? -Кой?
-Беше ли замесен в този обир? -Не.
Замесен ли си в този случай?
-Кой случай? -Не лъжи.
Ако ни даде бакшиш, остава за мен.
-Свали оръжието! -Хвърли оръжието!
Успокойте се всички. Спокойно.
Успокойте се, по дяволите!
Как сте?
Аз съм детектив Кийт Фрейзиър, преговарям за заложниците.
Какво е положението?
Дано пиците ви харесат. Може би са изстинали.
Когато искаш, вдигни телефона.
Връзката с мен е директна.
С удоволствие бих говорил с теб.
Беше ми приятно да си поговорим.
По дяволите! Проклети руснаци.
Моментално да ни изпратят руски преводач
и чували за трупове.
Дано знаеш какво правиш.
Ако хората ми трябва да се стрелят с тези свирепи...
Добре. Мич?
Разпитай всичките освободени.
Виж дали са чули руски акцент.
Ще се справим.
Не!
На земята!
Хайде, миличка. Да вървим.
Стига циври! Млъквай!
Влизай там! Сядай! Слагайте си маските!
Да вървим. Хайде, балконестата.
-"Балконеста"? На кого говориш? -Чу ме! Затваряй си устата!
-Гледай ти! -Размърдай дебелия си задник!
"Дебел задник"? Шега ли е?
Млъкни или ще получиш ритник в дебелия си задник!
Слагайте си маските!
И ръцете на земята!
Добре, добре.
На земята. Ръцете на земята.
Слагайте маските!
Ръцете на земята!
Да вървим, балконестата.
О, по дяволите! Сядай!
Тя беше на опашката пред мен.
Това е касиерът на моето гише.
Този тип ми беше отдясно с детето си,
което си играеше с видеоигра.
Нея си я спомням.
-Защо нея? -Големи цици.
-Видя ли някой от тях и след това? -Нея я видях още веднъж.
-Сигурен ли си? -Разпознах я дори под онези дрехи.
Такова качество не убягва.
За малко да ни убият заради този тип.
Как?
Затвориха 8 или 9 от нас в един офис.
Този тип си свали маската, и говореше сякаш не се страхува.
"Не съм длъжен да нося шибаната маска."
Изкараха го от стаята и му хвърлиха един бой.
-Видя ли го пак? -Не.
-Добре ли е? -Така изглежда.
-Разпознаваш ли някой друг от стаята? -Не съм сигурна.
Никого?
-Гледай внимателно. -Бях вцепенена от страх.
А преди да се започне?
Докато беше на опашката?
Говорех с приятелката си по телефона.
Искате ли още една снимка?
Мога да се наведа да вдигна някой молив.
Няма значение.
Този тип
е задник.
По дяволите! Това не е руски.
Не е ли? Тогава какво е?
Не е полски, не е и унгарски.
Може би е български.
Някакъв език от Централна Европа.
Само това? Ти си спецът по езиците.
Какво? Не.
-Какво мислиш? -Да, добре.
Та това е Ню Йорк.
Навън някой може да разпознае езика.
Например продавачът на хотдог.
Бърк, пусни това по говорителя. Извинете.
Извинете!
Някой знае ли на какъв език говорят?
Да, приятел.
Фил, пусни онзи тип.
-Знаеш ли на какъв език говорят? -На албански.
-Албански? -Албански. От Албания.
Какво правя тук?
Арестуван ли съм?
Не. Влез. Хайде.
Ей.
-Какво казват? -Нямам представа.
Ти каза, че говориш албански.
Не го казах.
Каза, че го говориш.
Не съм казал такова нещо.
Откъде знаеш, че е албански?
Бившата ми жена е от Албания.
Техните не знаеха бъкел английски.
Не знам какво казват,
но 100% е албански.
-100%? -100%.
Обади се в албанското консулство да ни изпратят човек,
който може да превежда. Бързо.
Ти чакай отзад. Ясно ли е?
Пак ли, бе.
Бусът е откраднат преди два дни. Чист е, няма никакви отпечатъци.
-Нищо? -Нищо.
Албански?
Вече ви казах - 100% е албански.
Безспорно.
-Дръж. -Благодаря.
Ей, ето го онзи негодник.
Ей, мислеше да се измъкнеш безнаказано ли?
Как се играе с това?
Получаваш точки като правиш гадости - крадеш коли, пласираш дрога.
Губиш точки, ако някой ти гепи колата или те застреля.
Хайде, миличък.
Това е за теб! Какво?
Дрънкаш глупости! Не те чувам!
УБИЙ НЕГЪРА!
Яж това! Яж това!
С теб е свършено! Сбогом!
Господи!
Каква е целта на тази игра?
Както казва моят човек Фифти: "Забогатей или умри, опитвайки се. "
Ти щеше да получиш маса точки за обир на банка.
-Значи това е готино? -Да. И ти искаш да трупаш кинти.
Изяж си парчето. Ще те заведа при баща ти.
Трябва да поговоря с него за тази игра.
-Харесва ли ти? -Разбира се.
Всичко ще бъде наред.
Супер.
Скоро ще си вкъщи.
Това е хубаво.
-Господине. -Да.
-Не става с албанското консулство. -Какво?
Не разбрах типа, с когото говорих. Май искаше пари.
Чрез Външно министерство ще отнеме месец.
Добре.
-Обади й се. -Луд ли си?
-Мразя я тази кучка. -Говори албански, нали?
-Родена е там. -Обади й се.
Ще съжалявам за това.
-Кой е детектив Фрейзиър? -Ето ме.
-Водя Илина Мария. -Мирития.
-Здравейте. -Здравейте.
Здравейте.
-Какво е това? -Глоби за паркиране. Ще ги оправите ли?
Ще видя какво мога да направя.
Бихте ли ни казали какво си говорят?
Тук не се пуши.
По дяволите. Давайте.
Какво смешно има? Разбирате ли какво говорят?
Разбирам. Дори знам кой говори.
Нима? Знаете имената им?
-Познавате ги? -Глобите?
-Ще имам грижата. -Енвер Ходжа.
-Кой? -Бившият президент на Албания.
Момент.
Бившият президент на Албания обира банка?
Той почина.
Това е запис, на който казва, че албанците са велик
и безсмъртен народ. Не бих се тревожила.
Запис. Сигурна ли сте?
Слушах тези глупости в училище.
"Комунизмът е велик. Капитализмът е лош. Ленин, Маркс, дрън-дрън. "
Това е Енвер Ходжа. Запис е.
Добре. Полицай, можете да я отведете вкъщи.
И друг път внимавайте къде паркирате.
Пускат ни записи?
Знаели са, че ги подслушваме.
Прав си. Знаели са, че ги подслушваме и как го правим.
По-лошо. Искали са да ги подслушваме,
за да ни пратят за зелен хайвер.
Последния път, когато така ме обработиха, ми струва $ 5.
Пет долара?
Да. Тихуана. Не питай.
О, боже... Забрави.
-Детектив Фрейзиър, приятно ми е. -И на мен.
Това е Маделин Уайт.
-Г-це Уайт. -За мен е чест, детектив.
Може би г-ца Уайт би могла да ви помогне.
Хубаво. Какво имате предвид?
Тя има известно влияние по причини,
които не мога да споделя.
Какво искате да кажете?
Кметът има предвид, че са изложени на риск интереси,
които са над нивото ви. Без обида.
Той ви предлага помощта си.
Тогава нека кметът повдигне нивото ми
и проблемът е решен.
Разбирам, че това отдавна е можело да стане,
ако сте по-дипломатичен. Но можем да го обсъдим.
Шегувам се. Ще ме повишат тогава, когато му дойде времето.
Ако искате да ускорите процеса, добре.
Освен това съществува и проблемът за $ 140000,
които някой е свил от Мадругада.
Разбирам.
Нямам нищо общо с това.
Поставили сме снайперисти на прозорците
и на покрива на съседната сграда.
Чакаме скиците на банката,
за да сме наясно с вентилационните шахти. Може би ще влезем през тях.
-Да? -Президентът на Албания ли е?
-На телефона. -Много забавно.
-Не бива да се подслушва. -Трябва да свикнеш.
Там, където отиваш, няма много интимност.
Прав си.
Другата седмица ще се наливам с пиня колада
в гореща вана с шест гаджета, наречени Амбър или Тифани.
По-скоро ще е душ с двама типа, които се казват Джамал и Хезус,
ако добре ме разбираш. А лошата новина е,
че онова, с което ще се наливаш няма да е пиня колада.
-Май на теб това ще ти хареса, а? -Наистина искаш да ме вбесиш.
Положението е следното.
Нямам нужда от рапорт, Серпико.
Аз ще ти кажа какво е положението.
-Разбира се. -Нещата стоят така.
Дай ми това, което поисках
в срока, който ти дадох,
или ще ме гледаш как правя това, което ти казах. Ясно ли е?
Напълно. Търся това, което искаш,
но и ти трябва да разбереш,
че в града не е пълно с такива джетове, които чакат теб.
Разбирам, че ако не намериш самолет,
-ще ми трябват катафалки. -Моля те.
Да помислим как и двамата да останем доволни, а?
Ей! Ти не ме слушаш.
Дай ми това, което искам, и няма да убия никого.
Добре. Съгласен съм.
Нека само да запазим спокойствие, а?
-Не ти ли звуча спокоен? -Да, така е.
Да, така е.
-Е, г-н Демаржин... -Дамерджиян.
-Дамерджиян. Албанско име? -Просто Кенет.
-Кенет? -Албанско ли е името?
Арменско.
Каква е разликата?
Роден съм в Куинс.
Не съм бил нито в Армения, нито в Албания. Само сърф в Австралия.
Може ли чаша вода?
-Жаден ли си? -Гърлото ми е пресъхнало.
-Не съм нервен. -Жаден, а?
-Жаден съм. -Жаден е.
-Просто искам чаша вода. -По дяволите!
Кажи ни какво стана и ще я имаш.
-Просто искам малко вода. -Жаден е.
-Ето. Искаш ли кафе? -Не.
-Не пия такова нещо. -Говори.
Разбра ли, че ще е обир?
Не и преди да заврат пистолет в лицето ми.
Затова ли им отвори вратата?
Как разбра, че е обир?
Завряха пистолет в лицето ми.
Не означава непременно обир.
Видя ли ги да взимат пари?
Бях в банка, затворен за кой знае колко време.
-Добре. -Вързан в стая. Видях, че ме видяхте.
Видял си, че те видях?
-Това ли каза сега? -Да.
Видяхте ме със запушена уста, когато влязохте.
Не мога да правя чудеса. Трябва ми още време.
Ако използваш даденото време по-ефективно,
нямаше да имаш този проблем.
-Какво очакваш да ти кажа? -Че самолетът е готов.
Добре, чуй ме.
Бог ми е свидетел, че работя усилено по въпроса.
Ще отнеме още няколко часа.
Защо да ти давам още време?
Ако имам още време, ще получиш това, което искаш.
В противен случай няма да стане.
Не губиш нищо.
ХРАНА
Междувременно ще изпратим малко храна.
Ще ти задам въпрос. Ако отговориш вярно, ще удължа срока.
-И? -Ако не успееш, знаеш какво следва.
Какво тежи повече?
Всички влакове, минаващи през "Гранд Сентръл Стейшън" за година
или дърветата, изсечени за американската валута в обръщение?
Ще ти подскажа. Въпросът е подвеждащ.
По дяволите! Сега сме на игрички?
Влаковете.
Щатските пари се печатат върху памук, не върху хартия.
-Чувал съм. -Точно така.
-Добре. -Не се секат дървета.
-Сигурен ли си? -Да. 100%.
Добре.
Готов съм.
-Момент. Чакай малко. -Пак ще ти се обадя.
Това е капан. Двете тежат еднакво.
И двете тежат еднакво. И двете не тежат нищо.
Не тежат нищо или тежат еднакво?
Кажи му, че двете тежат еднакво.
Двете тежат еднакво.
-Да? -Двете тежат еднакво.
Този път изпрати сандвичи.
Страхотно. Този тип е луд.
Той каза "Гранд Сентръл Стейшън".
Гарата е "Гранд Сентръл Терминал".
-"Гранд Сентръл Стейшън" е пощата. -Пощата.
-Той греши. -Кой?
Извършител Едно. Влаковете не минават през "Гранд Сентръл".
Последна спирка за всеки влак.
-А метрото? То минава. -Северното метро - да.
-Откъде знаеш? -Северното минава.
Не. То започва оттам.
За какво говорите? Ей!
-Северното метро минава! -Просто имайте грижа за сандвичите.
-Северното метро... -Но той каза "минава".
Но Северното метро отива дотам.
Млъквай. Няма значение.
Какво каза е едно нещо, а какво има предвид е друго.
-Да, това е проблемът. -Сандвичите.
Разбрах.
Точно сега бих изял един хотдог кашер с една бира.
Имах билети за Метс. Педро е питчер!
Те и без това ще загубят.
-Знам. -Радвам се, че не ни разделиха.
-Мислите ли, че са терористи? -Не, обирджии са.
Как знаеш? Може да са от Ал Кайда.
Повярвай ми. Учил съм ги тези неща.
-От Мосад ли си? -Бях адвокат.
Сега преподавам право в Колумбия - за геноцида, робския труд,
-военните репарации. -Гледай ти.
-Мога ли да ги съдя, щом се свърши? -Разбира се. Забавлявай се.
Абсолютен кеф.
Това е страхотен кенеф.
-Ало. -Здравей, миличка.
Притеснявах се. Прибираш ли се?
Да. Скоро.
Но ще бъде късно, така че си лягай.
Не може ли да дойда?
Не искам да ме разсейваш.
Ако сутринта си още там, когато дойда на дежурство, ще ме видиш.
-Нямам търпение. -Как се справяш?
Добре. Освободиха няколко заложника.
-Не. Ти как си? -Бива.
Даваха кмета по телевизията. Каза, че сте страхотни. Видях и теб.
-Видя ме по телевизията? -Да.
-Как изглеждах? -Чудесно, миличък. Наистина.
-Трябва да вървя. -Добре. Пази се.
-Пази се. -Непременно. Обичам те.
Да вървим.
Е, наясно ли сме с процедурните правила?
-Не се тревожете. -Затова ми плащат.
Просто ме погледнете в очите
и ме накарайте да повярвам, че разбрахте това, за което говорихме.
-Разбрах го. -Добре.
НИКОГА НЯМА ДА ЗАБРАВИМ
Един човек иска да говори с теб.
-Ало. -Кой е?
Нека оставим имената.
-Важното е какво мога да предложа. -И какво е то?
Ако ме уверите, че нечии интереси ще бъдат защитени,
ще помогна да получите това, за което сте там.
Съмнявам се.
Кажете ми за тези "интереси".
Те са моя грижа.
Какво се надявате да постигнете с това?
-Пари, разбира се. -Разбира се.
Може би сте се надценили.
-Как? -Не мога да го обсъждам по телефона.
-За банката ли работите? -Не.
И не сте ченге.
Точно така.
Елате.
ОБМЕННО БЮРО
ХАНОВЪР СТРИЙТ
Имаш 10 минути. Не повече.
Ако дотогава не си излязла,
можеш да останеш до края.
-Не е нужно да ме заплашваш. -Не е заплашване.
Не разбирам какво имаш наум, но ако ме прецакаш...
Досега имам само приятели, не врагове.
Имай ми доверие, а?
Оправяй се сама.
Защо мислиш, че имам нужда от помощ?
Тълпата навън като начало.
Това не е проблем.
Зажредат джета ти, докато говорим.
Стига. Не си толкова глупав.
Ето какво си мисля.
Откажи се сега и ти гарантирам минимална присъда.
От три до четири години.
Можеш да го уредиш?
Не си наранил никого, не си откраднал нищо.
Така че мога.
-Не е достатъчно. -Не съм приключила.
Когато излезеш, ще имаш $ 2 милиона.
Нима? Как?
Ще ги внесем на безопасно място и ще те чакат, когато излезеш.
Благодаря.
Благодаря, но не.
Приеми. Офертата си заслужава.
А и нямаш кой знае какъв избор.
Разкажи ми за тези интереси, които си дошла да защитаваш.
-Не мога. -Аз мога.
Чуй една история.
През Втората световна един американец работил за една банка в Швейцария.
Излишно е да ти казвам, че този период
е предлагал много възможности за безнравствените хора.
Какъвто е бил и той.
ПОЖИЗНЕНА БЛАГОДАРСТВЕНА НАГРАДА ВРЪЧЕНА НА АРТЪР КЕЙС
Възползвал се от положението си сред нацистите, за да забогатее,
докато около него хората били лишени от всички притежания.
После използвал кървавите си пари, за да основе банка.
Слушай,
възможно ли е това да е човекът, за когото работиш?
Или просто си фантазирам?
-Мисля, че се разбираме. -Хубаво.
Тогава какво можеш да направиш за мен,
след като аз знам повече от теб и перфектно съм планирал всичко?
Повярвай ми, ако се наложи, мога да променя цялата ти програма.
Колкото по-скоро спреш да си моят проблем
и станеш моето разрешение, толкова по-добре за теб.
-Какво искаш? -Две минути.
Достъп до един от сейфовете в трезора.
Това ли търсиш?
Може да се окаже много неудобно за твоя работодател.
Трябваше отдавна да го е унищожил.
Не го е направил, сега е мое.
Ако дойде денят, в който трябва да се изправя пред съда
и да обясня какво съм правил тук,
ти и шефът ти ще направите всичко нужно, за да ми помогнете.
Излез оттук с този плик
и ще ти платим крупна сума.
Ще го имам предвид.
Ще ми кажеш ли как ще излезеш?
Ще мина през централния вход. Нещо друго?
-Откъде знаеше за всичко това? -Няма значение.
Всичките лъжи, всичките мръсни дела смърдят.
Можеш да ги прикриеш, но те не изчезват.
-Нищо не остава скрито? -Именно.
Още не разбирам какво правиш тук.
Нима?
Хубаво.
Говорихме.
А, не. Ще ми кажете нещо повече.
-Остави ме до прозореца. -Да.
Казах му, че след като не е убил никого
може да се предаде и да получи по-лека присъда.
И?
Това беше като цяло.
Обикновено не се обиждам веднага,
когато някой ме третира като идиот, но вие прекалявате.
Не отидохте, за да му кажете нещо, което той вече знае.
Кажете ми.
Вижте, детектив.
Не ви обещах подробности.
Напротив.
Не можете да ме изнудвате.
Мога да се оправя и сам в историята с онзи чек.
Знам какво съм направил и какво не.
-Казвайте. -Неофициално?
Относно вас всичко е неофициално.
-Дадох му стимул. -Добре.
-Прие ли го? -Не. Но според мен го обмисля.
Умен е, нали?
-Мисли се за такъв. -Да.
Един от вашите, възпитаник на Айви лигата, нали?
-Явно добре образован. -Това имах предвид.
Точно това имах предвид.
Говорите еднакво, мислете като него. Какво ще направи?
-Няма да убие никого. -Защо?
-Не е убиец. -Откъде знаете?
Повечето от типовете в Синг Синг
не са били убийци, преди да убият.
Не се знае какво ще направи човек, когато го притиснат в ъгъла.
Няма вид на човек, когото сте притиснали в ъгъла.
Няма, нали? По-скоро той си го е избрал.
Права сте.
Е, приключихте ли?
-Искате да кажете, че съм свободна? -Да.
Ще ми оставите ли визитка, в случай че ми потрябва?
Не се обиждайте, но не.
Не можете да си го позволите.
Ти не го приемайте лично, но си гледайте работата.
Внимавайте, детектив Фрейзиър. По-опасна съм, отколкото изглеждам.
-На колко си, Брайън? -На 8 и три четвърти.
На 8 и три четвърти. Голямо момче.
-Беше ли те страх там? -Не.
-Изобщо? -Изобщо. Аз съм от Бруклин.
Бруклин, а? Разбирам.
-Оръжията не ме плашат. -Не?
-Значи си смел? -Да.
Въоръжените типове казаха ли нещо?
-Да. -Какво?
Питаха ме за играта.
-Кой? -Обирджията, разбира се, кой друг.
Синко, отговаряй възпитано.
Добре, Бруклин. Той ли командва?
Добре.
И не помниш нищо друго?
Беше висок.
Имаше маска.
Брайън? Можеш ли да го разпознаеш на някоя от тези снимки?
Не бързай. Огледай ги добре.
Ето. Виж хубаво.
-С тези маски изглеждат еднакви. -Вярно е.
С маските изглеждат еднакви. Вярно е, Брайън.
Опит за обир в магазин за алкохол.
Това е било голяма крачка за дребен престъпник като теб.
Признавам ти го, Пабло.
Първо, казвам се Пол, а не Пабло, ясно ли е?
Извинявай.
-Искаш ли дъвка? -Не.
Второ, не съм го направил аз.
Правил съм грешки като хлапе.
Бях излязъл с приятели, които обраха магазин за алкохол.
Какво трябваше да направя?
Къде си израснал, Уаса Уаса? На Парк Авеню?
-"Уаса" какво? -Уаса Уаса.
Човек, който не стъпва в твоя квартал.
Как казвате "Райкърс Айланд" на испански?
Тези двамата?
Да ти изглеждат познати?
Тези двамата? Не.
-Нищо? -Нищо.
Не ти ли изглеждат подозрителни?
Смятах, че искаш да знаеш кои са.
Не.
Е, много ти благодаря.
Случайно да разбираш от диаманти?
Малко. Какво ви трябва?
Колко се изръсва тип като мен за диамант?
Зависи. Колко карата?
Ще ви дам номера на братовчед ми.
-Добре. -Ще ви излезе евтино.
Какво имаш отдолу?
-Моля? -Какво имаш под гащеризона?
-Дрехи.
Покажи ни.
Само ти и другата жена
отговаряте на описанието на заподозряната.
По-точно?
Височината, възрастта и...
Размера на сутиена.
Да не съм нарушила някой параграф?
Това ли искате да ми кажете?
Как може да са такива глупаци и да мислят, че ще получат самолет?
Той не е глупак.
Не говоря само за него. Всичките похитители.
Както чалматите на олимпиадата в Мюнхен.
На кого дават самолет?
Особено сега? Не му ли стига до ума?
Районът гъмжи от полицаи. Има снайперисти на покривите...
Какво правиш, Кийт?
Щом иска самолет, ще му дам.
-Няма да играем по правилата? -Това ме тормози.
Сякаш и другият отбор е чел правилата и знае точно какво ще направим.
Уж през цялото това време ние го бавим.
Глупости. Те ни бавят.
Тъпите въпроси, албанските измишльотини.
С цел?
Иска да ни даде повече време. Има искания.
Дава срок. Ние бавим нещата. Дава ни още време.
Той не бърза.
-Защо? -Това искам да разбера.
-Да. -Самолетът е готов.
Нима?
Да, но първо ще трябва да намина,
за да видя добре ли са заложниците.
Ще ги видиш в автобуса.
Трябва да се уверя, че не оставяш трупове зад себе си.
Чакай ме на централния вход.
-Какво стана? -Ти си луд да отиваш там.
Надолу по стълбите.
-Дъвка? -Моля?
-Искаш ли дъвка? -Не, благодаря.
Нека взема хлапето.
Не.
Има ли още?
Тук са непослушните.
Помогнете ми!
Помогнете ни!
Помогнете ни! Моля ви се!
Ще ви измъкнем оттук.
Обещавам.
Обиколката свърши.
-Може ли един въпрос? -Няма какво да обсъждаме.
Какво щеше да правиш,
ако беше получил самолета?
-Моля? -Всъщност ти не искаш самолет.
Кой е чувал банкови обирджии да бягат със самолет и 50 заложника?
Гледал си Dоg Dау Аftеrпооп. Нарочно бавиш. Не знам защо.
Какво има? Не можете да отворите трезора ли?
Може би.
Има две възможности -
или излизаме заедно през вратата, или грубите момчета спират тока,
пускат ви сълзлив газ и влизат със сила.
Изборът е твой. Нито ти, нито аз искаме това.
Знаеш, че ще го направят още тази вечер.
Имаш ли очила за нощно виждане?
-Имаш ли противогази? -Може би.
-Готов съм за тази заповед. -Спести ми глупостите.
Първо, нямаш основание за такава заповед, когато няма убити
и реална заплаха.
Второ, дори и това да е краят, каквото и да се случи,
няма да си ти героят.
Ако искаш да блъфираш, поне се постарай.
Да вървим.
Добре.
Виж какво, моят задник е покрит, приятел.
Не бих се чувствал много комфортно на твое място.
Така ли? В сряда съм извикал кабелджията.
-Защо просто не излезеш през вратата? -Ще го направя.
Ще изляза през онази врата, когато съм готов.
Възможно ли е това да стане днес?
Едва ли.
Други предложения?
Моля те, не казвай "предложения".
Гаджето ми очаква предложение.
-Мислиш, че си прекалено млад за това? -Не млад, а безпаричен.
Може би трябва да обера някоя банка.
Обичате ли се?
Да.
Тогава парите нямат значение.
Благодаря ти, банков обирджия.
Просто искам да кажа, че любовта не може да се купи с пари.
Благодаря ти страшно много.
Днес научих толкова много неща.
Нека отидем отсреща в "Киларни Роуз".
Забрави за заложниците.
-Ще те черпя бира. -Благодаря, детектив,
но се опитвам да стоя настрана от такива места.
Добре, предложението си остава.
Затвора или гробището.
Раирана пижама или номер на крака.
-Ти решаваш. Тик-так. -Ей!
Приключихме ли?
Ти просто отиде твърде далеч!
Автобусите да са отпред, Коджак.
Мислиш, че блъфирам?
Хвърли заровете и да видим какво ще стане.
Добре. Вдигни щита.
-Какво става? -Държа го там, където искам.
И къде е това?
Зад мен, докато съм със свалени гащи, но е някакво начало.
Господи.
-Какво, по дяволите? -Колко?
-Наложи се над теб! -Два.
-Колко време? -Ако те е видял?
-Два. -А ако нямах оръжие?
Два, може би три часа.
Твърде близо допускаш това ченге.
Какво стана?
Дадох му възможност да ми види сметката.
Да.
Не се хвана. Защо? Не е такъв тип.
Нека помислим малко.
Знаем, че са планирали цялата история. Запис, видеокамери, гащеризони.
И планът не включва самолет.
Той цели нещо, но не е насилие.
-Слушам. -Как е приемането?
-Моля? -Камерата на буса.
Дай ми близък план на прозореца на втория етаж.
-Рорк. -Правя го.
Не! Не! По дяволите!
По дяволите.
Кийт! Кийт!
Какво, по дяволите, правиш?
Извън очевидното?
Стига, това не е банков обир!
Вината е твоя. Уреди автобусите.
Гледай си работата! Никого не съм убил.
Имам още 50 души. Предизвикай ме пак и това
ще са двата най-дълги дни в живота ти.
Виж, просто ми кажи какво искаш наистина и аз ще го осигуря.
-Обещавам. -Казах. Два автобуса и един самолет.
И номерирани места за бейзболен мач на "Янки Стейдиъм".
Пълни глупости.
Планирал си абсолютно всичко.
Караш всички да играем по твоята свирка, но вече ми писна.
Твърде умен си за ченге.
Сега се разкарай оттук.
Какво? Ще ме застреляш ли?
Направи го. Няма какво да губиш.
Аз също, така че не се бави.
Хайде.
-Застреляй ме. -Майната ти.
Накарай ги да изпратят някой нормален тук.
Имаме голям проблем.
Детектив, днес не ви е ден.
Как сте, капитан?
Знам, че ми имахте доверие...
Ти си добро ченге, Фрейзиър.
Но ако се провалиш, не искам да съм с теб.
Трябва да разберете...
Проблемът ми е следният.
Когато си легнах, всичко беше наред.
Сега в 03:15 ч. има убит заложник.
-Да, но мога да сложа край... -Краят е сложен.
Мислиш ли, че имам избор?
Аз отговарям пред главния детектив.
Сега командва Дариус. Това е.
Ей, сержант.
-Какво каза? -Това било.
По дяволите.
-Това е тактически кошмар. -Знам.
Първо, това е единственият ни вход.
После трябва да се качим на сляпо.
Там горе сме на открито.
Те ще имат прикритие. Ние ще сме най-лесната им мишена.
Ако успеем да пресечем етажа и да слезем долу,
няма да различим лошите от добрите, докато не ни видят сметката.
Дори да няма експлозиви, е кошмар.
По-живо, по-живо!
Отворете вратата!
-Върви. -Надясно.
Дръж ги под око.
Да не забравяме, че могат да бъдат убити заложници.
Точно сега! Долу оръжията!
Назад или стрелям! Назад!
Най-добре би било да ги отделим от заложниците.
А ако заловим двама или трима и ги очистим?
Убийте ги!
Стреляй! Стреляй!
Ами ако са повече от четирима?
Всеки облечен като бояджия може да е извършител.
Може би трябва да облечем нашите момчета като бояджии.
Ползвайте гумени куршуми. Стреляйте в главата. Светете им маслото.
-Не е лоша идея. -Да.
Гумени куршуми - точно така.
Ако това се провали,
ще стоварят цялата вина върху теб. Разбираш ли го?
-Ще ме повишат. -Какво?
Ще ме повишат. Нещата не са такива, каквито изглеждат.
-Какво означава това? -Детектив 1-ви ранг Кийт Фрейзиър.
-Занасяш ли ме? -Да.
Благодарение на кмета и нашата мистериозна гостенка.
Споразумял си се с тях?
Никога да не ме повишат? По дяволите.
Работих усилено, за да стане.
Всеки получава своето. И аз си искам моето.
Ще бъда отвън.
Какъв ден.
Ще щурмуват банката без теб? Не е редно.
Разкажи ми за 12-годишния, който насочил пистолет към теб.
-Сега? -Да.
Миналата година нагоре по 33-та
близо до гимназията спрях един побой.
Едно дребно мексиканче го отнасяше.
Направи ми услуга и ми спести цветистите коментари.
Ами прекратявам боя,
обръщам се и хлапето държи 22-калибров срещу мен.
-Нима? Кое хлапе? -Едно афро-американче.
-Афро-американче. -Да.
Появи се изневиделица.
Ти какво направи?
Какво направих ли? Ще ти кажа какво.
Получих куршум в гърдите.
Така че извини ме за евфемизмите, но по-скоро
бих ликвидирал стар фанатик, отколкото красив млад труп.
Не се обиждай.
Просто се опитвам да ги държа настрана от нас.
Така че нека изкараме тези хора живи и здрави от банката.
Съгласен съм.
И ще внимавам какво говоря.
Никога не знаеш кой те слуша.
Какво правиш?
По дяволите!
Подслушвали са ни.
Дариус!
Не влизайте в банката!
-Какво? -Всичко е прецакано!
Не влизайте! Задръж хората си!
Какво говориш?
Чули са това, което казвахме.
-Какво? -Оттеглете се!
В чекмеджето с исковете има предавател!
Те са ни подслушвали!
Не, не, влизам.
По дяволите.
Събери всички.
Стив! Стив-О!
Те влизат.
-Готови ли са всички? -Да.
Добре! Всички да излизат!
-Сложете маските! -Всички вън!
-Хайде! -Да вървим!
По-живо! По-живо!
-Сега! -Навън!
По-живо!
Всички да се качват нагоре по стълбите! По-живо!
-Не стреляйте! -Не стреляйте!
-Долу! Залегнете! -Не стреляйте!
Спрете огъня!
Хайде.
Сложете ръцете на главата! Долу!
Ръцете на главата.
-Някой да го спре! -Долу!
Дръжте си ръцете на главата.
-Дръжте ръцете на главата. -На земята!
-Дръжте си ръцете на главата.
Не мърдайте!
-Долу с ръце на главата! -Сложете им белезници!
Какво става?
Не изпускайте никого!
Не съм аз! Не съм престъпник!
Белезници!
Не стреляй!
-Не мърдай! -Не мърдам!
-Не мърдай! -Не мърдай!
Претърсете ги за оръжия.
-Ернандес! -Насам.
Спец частите в готовност!
Вратата вляво.
-Отдясно е чисто. -Чисто.
-Лявата страна е чиста. -Чисто е!
-Чисто е. -Чисто.
-Навсякъде е чисто! -Виж под бюрото.
-Чисто. -Проверяваме офиса. Чисто, сержант.
-Чисто. -Чисто.
Чисто.
Навсякъде е чисто.
Спец частите по стълбите. В готовност!
Да вървим, момчета. Заедно, хайде!
Чисто!
-Чисто. -Чисто.
Чисто.
-Чисто, сержант. -Чисто.
Дайте ми щит. Трябва ми щит.
Веднага.
Чисто, сержант.
Чисто.
-Тук проверихме почти всичко. -Провери отново.
-Ще продължа. -Продължавай.
Разбрано.
Готови? Хайде.
Това е последната врата.
-Чисто е! -Елате долу.
-Намерихте ли убит заложник? -Не.
Трябва да сте го пропуснали.
Убеден съм, че сме единствените хора тук.
Вижте тук. Забравили са да ограбят банката.
-По дяволите! -Никого ли не намери?
Още търсим, няма нито лоши типове,
нито бомби, нито тунели, нито щети.
-Не липсва нищо. -Страхотно.
Ще дадем описанието на Дейвид Копърфийлд.
Не искам да ви се мешам в работата,
но ако не са изплували през тоалетната,
те са горе с лице към тротоара.
Добра работа.
Какво е това?
Клетъчни телефони.
-Момчета! Трябва да видите това. -Добре.
Колинс! Вземи още едно ченге и бързо пребройте парите.
-Да, сър. -И внимавай. Разбра ли?
Никой да не се изкушава, дори и ти.
Да, сър.
Насам.
-Какво е това? -Ще ви хареса. Детски пистолети.
Играчки. Не може да бъде.
-Играчки. -Сякаш и без това не беше странно.
Капитане, елате в дамската тоалетна.
Идвам.
Ето го.
Може да спрем да търсим труп.
Фалшиви оръжия.
Фалшива екзекуция.
Не пускайте никого, без да е разказал всичко.
Капитане, открихме нещо в склада.
-Поркарио? -Да.
-Къде е мъжката тоалетна? -По коридора вляво.
Горе, горе. Да се качват всички.
Аз съм заложник. Не ме блъскайте.
Жените заложници да се претърсват само от жени полицаи!
Хайде, да се качват.
-Не чувам. Как? -Валъри Кийпсейк.
Валъри Кийпсейк. Качвайте се на автобуса.
-Кенет Дамерджиян. -Да.
Първи номер.
-Аз съм Питър Хамънд. -Ерик Додж.
-Чакай! -Каим. Казвам се Каим.
Мръсен негодник.
Спокойно.
Само ми кажи как се казваш.
Кажи ми името си.
Работя в банката!
Аз съм от охраната на банката! Никой не слуша!
Ще проверим.
Всички крещят и никой не слуша!
Ще проверим. Хайде.
-Няма да се кача на автобуса! -Ще се качиш.
-По-живо! По-живо! -Аз работя в банката!
Колинс, би ли се погрижил?
Слушайте, работя в банката!
Само го качете на автобуса.
-Никой не слуша! -Добре. Спокойно. Качвай се.
-Хайде, момчета! -От тази страна.
Заведи я при сержанта. Хайде.
Прехвърлете няколко души оттам.
Хайде.
Капитане, кашата е пълна.
Планирали са всичко от самото начало.
Тогава ми обясни.
Снимахме всички, излезли от банката,
разпитахме ги, показахме им снимките.
Повечето не могат да посочат никакви виновници.
Питахме дали разпознават някого, който не е бил от лошите.
Дори някой да ни изглеждаше като заподозрян,
двама или трима от другите веднага го изключваха.
Все едно нищо не е било.
-А отпечатъци? -Навсякъде. И какво?
-Доказва само, че тези хора са били там. -Алибитата?
Почти всички имат.
Дори при слабо алиби
друг заложник го идентифицира от добрите.
Обратно към началото.
Предишни провинения?
Един служител - за юношеско провинение.
Извинете.
Един клиент - съдебно решение за детска издръжка.
Друг - задържан два пъти за автокражба.
Друг също. Плюс това е пълен идиот.
-Камерите в банката? -Никаква полза.
Погрижили са се за почти всичко. Почти.
-Бих казал за абсолютно всичко. -Без това.
Не открихме нито магнума, нито извършителя, който го е държал.
Ако го бяхте открили, по него нямаше да има отпечатъци.
-Приключи случая. -Да го приключа?
Какво очакваш да кажа?
Капитане, тази история смърди. Все пак някой е виновен.
Сам го каза.
Няма обир. Няма заподозрени.
Никой не ми диша във врата за отговор.
Нито аз. Приключи случая.
Не го очаквах.
Ще ти намеря други случаи за разрешаване.
Добре.
Ето нещо, което вероятно искаш да чуеш.
-Откриха липсващите пари на Мадругада. -Не може да бъде.
Искаш ли да знаеш къде бяха?
-На банковата ми сметка? -Не.
-Във вилата ми в Саг Харбър? -Не.
-В портфейла ми? -Не.
Тогава, не. Не искам да знам.
Това са глупости.
Само ние се опитваме да заловим лошите
и те ни нападат така?
Предлагам ти да си отмъстим
в стила на Майкъл Корлеоне.
"Майкъл Корлеоне, отричаш ли се от Сатана?"
"Да, отричам се. "
Сейф 392 липсва.
-А? -Сейф 392.
Според тези документи не съществува.
Раиран костюм, шик, лъжкиня и половина.
-Коглин не каза ли да забравиш това? -Да вървим.
Благодаря, ваша светлост. Утре може ли?
-Да. Заповядайте. -Благодаря.
Какво правите, детектив?
Каква работа имате със съдия Паскуа?
Полицейска.
-Не ви ли казаха да приключите случая? -Имам работа, г-це Уайт.
И тази работа е по-важна от кариерата ви?
-А споразумението ни? -Нямаме такова нещо.
Нека ви обясня как...
Не, аз ще ви обясня как работи това.
За запис се натиска тук, за да го пуснеш - тук.
Освен това, остава и въпросът за $ 140000,
които някой е свил от Мадругада.
Нямам нищо общо с това.
Само искаме да ви подкрепим.
И в замяна да направя нещо неетично?
Моите уважения и към двамата,
но нямам нужда от подкрепата ви, г-н кмете.
Аз съм невинен.
Невинен или не, ще си получите наказанието.
Дайте на г-ца Уайт каквото й трябва, или с кариерата ви е свършено.
Край.
Капут.
Е? Вие ми дадохте това, което исках
и кариерата ви процъфтява.
Какво криеше Кейс?
Барон де Ротшилд има една известна фраза:
"Когато улиците са залети с кръв, купувайте имоти. "
Мисля, че г-н Кейс е взел това присърце.
Но той не е по-различен от половината от Форчън 500.
Забравете за случая, детектив.
Вие сте добро ченге.
Този град има нужда от вас.
-Госпожице! Сбъркали сте мястото. -Имам среща.
Артър.
-Добро утро. -А, г-це Уайт.
Седнете.
Благодаря, Винсънт. Засега това е всичко.
Какво каза той?
Оказа се, че детектив Фрейзиър е доста умен.
Но аз бързо проследих кариерата му и той е под контрол.
Надявам се. Кажете ми за плика.
Къде е сега?
Босът на бандата ще го задържи
като застраховка, ако потърсите отмъщение.
Явно има доста лошо мнение за вас.
Какво точно?
Да видим. С няколко думи, че сте забогатял,
въртейки бизнес с нацистите по време на Холокоста.
Да.
Това беше преди 60 години. Бях млад и амбициозен.
Видях кратък път към успеха и поех по него.
Продадох душата си.
Оттогава се опитвам да си я откупя.
Но вие и този мистериозен тип се споразумяхте, нали?
Така мисля. А той успя да се измъкне оттам с плика.
Ако един ден се върне да ви изнудва,
ще му платите и ще си го получите обратно.
-Предполагам, че това е всичко. -Аз също.
-Глупости. -Моля?
Едва ли е направил всичко това, за да мушне плика под дюшека си.
Не са пипнали парите, Артър.
Е, и?
Ами явно се е измъкнал оттам с нещо друго.
От банката казаха, че нищо не липсва,
така че в онзи сейф трябва да е имало
нещо още по-ценно за него от плика.
Не е нужно да ми казвате.
Може да е само едно.
Диаманти.
Там е пръстенът.
Пръстен на Картие.
Принадлежеше на съпругата на парижки банкер.
Богато семейство френски евреи.
Щом започна войната, им взеха пръстена и всичко, което имаха
и ги изпратиха в концлагер. Никой не оцеля.
Бяхме приятели.
Можех да им помогна,
но нацистите плащаха твърде добре.
Мога ли да съм сигурен, че ще запазите в тайна това,
което научихте?
Независимо какво мислите?
Да, Артър.
С удоволствие бих ви казала какво чудовище сте,
но помагам на племенника на Бин Ладен да си купи апартамент на Парк Авеню.
Ако беше вярно, нямаше да ми кажете.
Използваме вашето име като референция.
Казвам се Долтън Ръсел.
Обърнете голямо внимание на думите ми,
подбирам ги внимателно и никога не се повтарям.
Казах ви името си - отговорът на въпроса "кой".
"Къде" би могло лесно да се опише като затворническа килия.
Но има огромна разлика
да си натикан в малка килийка или просто в затвор.
"Какво" е лесно.
Наскоро планирах и подготвих перфектния банков обир.
Това е също така и "кога".
Що се отнася до "защо", освен очевидната финансова мотивация
нещата са страшно прости.
Защото мога.
И така ни остава само "как".
А там, както Поетът би ни казал,
се корени проблемът.
-Той ще смърди ужасно. -Какво очакваш след седмица?
Да.
Според теб защо отворих прозореца?
По дяволите!
Онова ченге и колегата му влизат в банката.
-За мен ли идват? -Не знам. Само двамата са.
Да, днес всичко е наред. Не.
Да, около 17:30. Добре.
Изглежда забавно. Добре.
До по-късно.
-Съжалявам. -Извинете.
Г-н Хамънд.
Добро утро, детективи.
Точно както беше планирал.
Имам съдебна заповед да отворим един сейф.
Номер 392.
Слава богу.
Къде е?
Оставих го там.
Оттук, детективи.
Защо остави пръстена?
Имай вяра.
Оставих го в добри ръце.
Аз не съм мъченик.
Направих го за парите.
Но не си заслужава особено, ако после не можеш да се погледнеш.
Уважението е най-важната валута.
Откраднах от мъж, който продаде достойнството си за няколко долара.
После се опита да отмие вината си.
Удави я в един живот, изпълнен с добри дела и в море от почтеност.
-Нека го извадя. -Остави на мен.
Почти се беше получило.
Добре.
Но това е неизбежно,
колкото повече бягаш от греховете си,
толкова по-изтощен си, когато те настигнат.
Винаги успяват.
Джуйси Фрут
Кучи син.
Със сигурност.
Това е неизбежно.
КАРТИЕ - ПАРИЖ - ЛОНДОН - НЮ ЙОРК
Колко струва според теб?
Ако питаш мен, не можеш да си го позволиш.
Добре че гаджето ми не е тук.
СЛЕДВАЙ ПРЪСТЕНА
"Следвай пръстена"?
-Детектив Фрейзиър. -Г-н Кейс.
-Как сте? -Чудесно.
Нямаше убити в банката. Всички са доволни.
Това е прекрасно.
-Детектив Мичъл. -Г-н Кейс.
-Седнете, господа. -Благодаря.
-Да ви предложа нещо? -Не.
Трябва да призная,
че бях силно впечатлен
как се справихте със случая.
Благодаря, г-н Кейс.
Щом чуя "най-добрите на Ню Йорк",
веднага се сещам за вас.
Вие пазите всички нас и го правите да изглежда лесно.
-Извинете. -Какво смешно има?
Смешно е, че казвате "всички нас", г-н Кейс.
Това е категория, в която вие отдавна не се вписвате.
Туше, детектив. Не го отричам. Успях в живота.
Вярно е. Но съм много объркан.
Имам случай,
в който въоръжени обирджии обсаждат вашата банка.
Банката е ваша, нали?
Председател съм на борда на директорите.
После
обирджиите изчезват. Хоп.
И не взимат никакви пари, а?
-Мен ли питате? -Да.
Банката е ваша. Вие сте собственикът.
Тя е малка част от организацията ни.
Няма обир. Няма жертви. Не липсват пари.
За първи път в историята на банковите обири.
Не бях чувал досега.
Трябва да се запитате, какво, по дяволите, е станало?
Не ми харесва тона ви, полицай.
Тогава ми отговорете направо.
Това е учредителната банка на вашата империя. Рожбата ви.
Отговорете ми. Според вас какво се случи?
-Нямам представа. -О, хайде.
Аз ще ви кажа какво стана.
Изпратихте г-ца Уайт, за да закърпи нещата.
Според мен сте й платили. Защо беше там?
Това е абсурдно.
Да не намеквате, че имам нещо общо с това?
392.
Сейф номер 392. Каква е историята?
-Нямам представа. -Не ме лъжете, г-н Кейс.
-Не лъжа. -Прегледах всички документи
за сейфовете в банката ви.
На пръв поглед всичко изглеждаше наред,
но имаше един сейф, за който няма документация
от 1948-ма насам.
Запитах се кой би могъл да разгадае загадката.
Най-вероятно човекът,
който е основал банката през 1948.
Нещата не се връзват, г-н Кейс.
Страхувам се, че не бих могъл да ви помогна повече, детектив.
Това е нещо ужасно, нали?
Г-н Фрейзиър, цял живот съм служил на хората.
Питайте всички, които ме познават.
Те ще гарантират за мен и за нещата, които съм направил.
Дали ще го направят, ако знаят истината за този пръстен?
Съмнявам се.
А това, което казахте, че сме най-добрите на Ню Йорк,
наистина го оценяваме.
Колко благосклонно.
Хайде. Ще следваме пръстена.
-Кийт, покажи ми обувката си. -Какво?
-Дай да ти видя обувката. -Защо?
Не бях виждал никой да рита толкова силно нечий задник.
Явно го направих.
С този ритник го заби в тунела "Линкълн".
Ще ни трябва регулировчик за тази работа.
Добър ден.
-Имате ли покана? -Търся кмета.
-Да ви взема шапката? -Не. Купете си сам.
Ще инвестират $ 4 милиарда през следващите 4 години.
Всичко е наред.
Г-н кмет, една стара американска поговорка гласи:
"Когато улиците са залети с кръв, някой влиза в пандиза."
Едуин, би ли ни извинил?
Какво има, детектив?
Мисля, че детектив Фрейзиър търси някакво приключване.
Приключване - добра дума.
Случаят е приключен, разбирате ли ме?
Това е телефонът
на вашингтонския съд за военни престъпления.
Искате да сте на първа страница на Nеw Yоrk Тimеs?
Страхотно.
Гледайте да напишат името ми правилно. Фрейзиър със "з".
Задръжте химикалката.
Копия ли правите?
Моля ви.
Трябва да разчистим улиците от истинските престъпници.
Добре. Благодаря за обяда.
Военни престъпления?
В какво ме забърка този път?
Скъпа?
-Носиш ли Големия смок? -И дисагите.
Задръж.
Да оставя пистолета, преди да вадя големия патлак.
Па, па.
Грамота - присъжда се на КИЙТ ФРЕЙЖЪР
в признателност за изключителните му заслуги и доблестна служба в полза
на нюйоркската полиция и град Ню Йорк и по случай назначаването му
за ДЕТЕКТИВ ПЪРВИ РАНГ.
-Съжалявам. -Извинете.
-Защо не излезеш през вратата? -Ще го направя.
Ще мина през онази врата, когато съм готов.
Кучи син.
Хайде, скъпи. Белезниците изстиват.