Хайде, по-бързо!
"М" като Миша. - Миша.
Хайде! Да тръгваме!
Замъкът Лектър, Литва 1944-а година.
Хайде, Лотар.
Побързай. Дай ми ваничката.
Ханибал, Миша... Къде бяхте? Побързайте.
Ханибал, ела тук.
Хайде. Багажа е натоварен.
Всичко е готово.
Полковник Тимка каза, че боевете се водят близо до пътя.
Ще продължат само няколко дни. Във хижата ще сме в безопасност.
Почти стигнахме.
Ваничката трябва, за да се измият. - Да, госпожо.
Вкарай я. - Къде са ми играчките.
Дай на мен. - Аз ще се погрижа, сър.
Не, не. Няма проблем. Да побързаме.
Докато се върнете, яденето ще е готово.
Ханибал, дай ги. Виж, перлите на мама.
Перли за глигана.
Миша, духни.
Млъкнете! Млъкнете! Майорът е тук!
Ти си евреин.
Как мога да ям храна приготвена от теб? Екзекутирайте го.
Как ще се справите с местните, имайки предвид, че и вие сте от тук?
Казвате, че искате да сте в СС. Да видим дали заслужавате това.
Убийте евреина. Доведете ми селянина.
Мърдай! Мърдай!
Ти циганин ли си? - Не, сър.
А евреин ли си? - Не, сър.
Добра работа.
Защо не ни покажеш оная си работа?
Майоре, руските танкове се придвижват на запад.
Натоварете храната на камиона. Действайте.
Гората беше пълна с дивеч.
Ама тази война...
Лотар, намери нещо за ядене.
Къде е пътят за вкъщи, Ханибал?
Умно момче...
Немците се оттеглят от Ленинград.
Претърпели са пълно поражение.
Мръзнат... и гладуват.
Какво е това?
Танк! Руски танк! - Махни се от прозореца.
Лотар, руснаците.
Всички да излязат от къщата.
Искаме само вода. Децата може да останат вътре.
Прибери ги. - Хайде, Ханибал. По-бързо, Миша.
Започни да изпомпваш.
Чакайте тук.
Мамо! Мамо!
Колко остава? - Две минути.
Щука.
Стреляй.
Прикрийте се!
Татко! Татко!
Миша?
Ханибал?
Мамо!
Мамо! Мамо!
Ханибал.
Не, не! Миша!
Миша, прибери се!
Миша, влез вътре! - Мамо!
Миша, не! Прибери се!
Цели се в главите. Без дупки по дрехите.
Хайде, Гренц!
Колнас, хайде! По-бързо!
Хайде.
Товарете камиона!
Палете двигателите!
Ще умрем.
Успокойте се!
Това не е ли майора от СС?
Майоре, казахте, че ако убием няколко циганина
и няколко евреина, ще станем от СС.
Ако бяхте удържали на думата си…
щях да ви помогна.
Но сега работя за себе си.
Този не е от нашите!
Убийте го!
Руснаците!
Вземете трупа. Побързайте!
Не убивай умрелите, глупако.
Намерете оръжията. Намерете оръжията!
Хайде, качвайте се.
Хайде, хайде.
Изхвърлете тялото! Веднага го изхвърлете!
Екзекутират плячкосници.
Спри и загаси светлините.
Пусни го. - Веднага го пусни.
Свали оръжието…
или ще я застреляме.
Да ми това. - Намери радиостанция.
Искам мама.
Имаме късмет. Само децата са тук.
Ако мине някой патрул, ще кажем, че сме ги спасили.
Тях и семейните ценности.
Гренц, провери вратата. Наблюдавай ги.
Провери горе. Намери храна.
Има само изгнили картофи.
Опитвам се да разбера нещо, глупако. Това не е играчка.
Открих нещо на руските честоти.
Има блокади.
На всеки пет километра от тук до Вилньос.
Значи засега сме в капан.
Бяхме литовци.
А сега сме руснаци.
Преди бяхме немци.
Санитари.
Полицаи.
А какви сме сега?
Гладуващи.
Открихте ли нещо? - Навън е кучи студ.
Отваряй!
Мислиш ли, че това ще свърши работа?
Замръзнало е.
Изгнило е още преди да замръзне.
Ще ти разбия главата. - Престани.
Да ти чуем гласа, малки господарю.
Ням е. - Няма такова нещо.
Може да вика, значи може и да пее.
Тази къща вече не е на баща ти, а е сиропиталище…
А ти си просто един сирак.
Ела в кабинета ми.
Ханибал, не спазваш реда. Непрекъснато нараняваш някое от момчетата.
Знам, че тук са били покоите на майка ти.
Сигурно ти е трудно да живееш в тази къща.
Лягай си.
Всичко ли е наред?
Миша!
Ставай!
Сега крещи колкото си искаш.
Всеки ден ще си плащаш за това.
Всеки ден от остатъка на краткият ти мизерен живот.
Лектър?
Няма го. - Къде е отишъл?
ПЕЙ
Съветската граница.
Добре де!
Момче!
До граф Робърт Лектър, замъкът Виго, Етампе, Франция.
Кой е там?
И ти помагаш много. Изчезвай.
Какво има, Серж? - Едно момче, мадам.
Носи снимки на вас и съпруга ви.
Чичо ти щеше да се радва да те види.
Мина почти година откакто почина.
Останали сме само ние двамата.
Миша!
- Ханибал.
Ханибал, събуди се.
Всичко е наред.
Докато спиш, спомняш ли си?
Спомняш ли си какво се е случило с Миша?
Приличаш на чичо си, Ханибал.
Искаш ли да опиташ? Използвай това.
Ханибал!
Говори ми.
Благодаря ти.
Тук се моля на предците си за сила и смелост.
На рождения ден на предците ми имам честта…
да полирам бронята с карамфилово масло.
Това е след битката за замъка Осака.
Самураите показват главите на враговете си.
Има обичаи, които биха те заинтересовали повече.
Бъди изтънчен, Ханибал…
и смел, като баща си.
Харесва ми.
Трябва да си готов за всичко. Нападай!
Отново.
Добре. Отново.
Хей, японката.
Ако обичате.
Това ли е всичко? - Да.
Ей, японката, кажи ми, котенцето ти напречно ли е?
С формата на кратер от малка експлозия?
Ханибал!
Не мърдай!
Касапинът се опитал да вземе ножа
иначе момчето щяло да убие всички на пазара.
Така...
Касапинът е бил Виши,
сътрудник на немската окупация.
Много го мразят.
Но аз мога да се оправя с него.
Млади човече...
ако ще ставаш лекар,
трябва да бъдеш внимателен с ръцете си.
Без повече боища
и гледай да става от първия път
Прости ми.
Дойдох да търся отмъщение.
Ханибал се нуждае от покой.
Ако си ми се изпикал в резервоара, ще ти откъсна главата.
Пол Момънд, касапинът.
Дължиш извинение на една дама. - Да се извинявам на японка?
Ти си луд да дойдеш тук. Мога да те хвърля в реката…
или да ти срежа панталоните и да ти напъхам нещо някъде,
където не искаш.
Държа се неучтиво с нея.
На коя страна каза, че е?
Японските котенца са хоризонтални. Сигурно вече си проверил това.
Така ли са?
Или по-широки?
Усещаш ли как се изцапа устата ти?
Трябва да добавя това към рисунката ми.
Искаш ли да я видиш?
Изчакай ме.
Трябва да е направено с един удар. - Инспекторе, радвам се, че дойдохте.
Сигурно не ме помните, но… - Вие докарахте Дере в Нюрнберг.
Седях зад вас. - Събрах и донесох уликите.
За мен е чест, сър.
Какво имаме? - Пол Момънд. Или поне повечето от него.
Имате досието му. - Да.
Доста е дебело. Гонил е евреите от Марсилия.
Наскоро се е бил. - Често го е правел.
Миналата събота се е бил в бара. Имал е много врагове.
Искам списък с най-скорошните.
Правили ли сте нещо с тялото? - Не, сър.
Началникът… - Миризмата…
Не прилича на нищо, което използвате тук.
Някакъв тип масло...
Да, карамфилово масло.
Да се посъветваме с някой фармацевт.
Погледнете.
Най-вкусната част от рибата са страните.
Това важи за много животни.
Когато я разрежете, давате едната на дамата, …
а другата на почетния гост. - Чухте ли?
Открили са касапина обезглавен.
Добър вечер, милейди.
Надявам се, че нямате нищо против.
Можех да използвам сатъра му, но меча ми се стори по-подходящ.
Не съм захабил острието, гарантирам ви.
Касапинът беше като масло.
Нямаше нужда да правиш това за мен.
Грубостта е заразна, милейди.
Полицията.
Ще кажат, че е убийство. - Беше престъпление от страст.
Измий си ръцете. Бързо. Върви.
Инспектор Попюл? - Попил, мадам.
Ханибал Лектър?
Добър вечер.
Наскоро сте се сбил с касапина. Сега е мъртъв.
Трябва да ви помоля да дойдете с мен.
Името ви Ханибал Лектър ли е? - Да.
Имате ли нещо общо със смъртта на Пол Момънд?
Нещо общо ли? - Отговаряйте само с да или не.
Не.
Странно. Не реагира на нищо.
Невъзможно.
Касапинът е бил за риба.
По ножа му е имало кръв, но риба не е намерена.
От детектора ли го разбрахте?
Забележително.
Не...
Готвачът ми каза, че сте донесъл страхотна риба за вечеря.
Откъде я намерихте? - Ходих за риба, инспекторе.
Захранваме водите при навеса.
Ако желаете, мога да ви покажа.
Специалността ми са военните престъпления.
Знам, че те не свършват с войната.
Изгубил сте цялото си семейство. Аз също.
За ваше щастие, появила се е красивата леля и ви е помогнала.
Самото й същество премахва миризмата на лагера.
Имайки предвид поведението на касапина…
мога да разбера защо сте го убил.
Кажете ми какво се случи, Ханибал.
Заедно можем да убедим съда…
"Самото й същество премахва миризмата на лагера."
Вие ли измислихте това или просто сте го чул някъде?
Кажете ми, инспекторе, избрахте военните престъпления…
заради загубата на семейството си ли? - Да.
Как?
Някои в битка, а други бяха изпратени на изток.
Разбрахте ли кой го е направил? - Не.
Но са били хора на Виши, като касапина? - Да.
Значи и двамата сме заподозрени.
Ако искате, мога да кажа, че сте бил за риба с мен.
Инспекторе, трябва да видите това.
Казах ви да махнете хората.
Това касапинът ли е? - Да, сър.
От кога е тук? - Не повече от 10 минути.
Изчакайте тук, моля.
Госпожо, съжалявам, че ви безпокоя. Преглеждах документите.
Юрисдикцията ви във Франция е застрашена, госпожо.
Можем да разсрочим дълговете ви,
за да може да останете в къщата засега,
но неминуемо държавата ще я вземе и ще я продаде на търг.
Ще трябва да освободите прислугата.
Лека вечер.
Татко… майко…
Аз съм най-младият студент приеман в медицинският колеж.
Спечелих работна стипендия. Мисля, че щяхте да се гордеете с мен.
Дълговете на чичо бяха големи и се наложи…
да продам замъка.
Лейди Мурасаки идва с мен в Париж.
Медицински институт "Св. Мери", Париж
Работната стипендия означава, че ще прекарам повечето си време…
подготвяйки телата за часовете по анатомия.
Това което учим е изумително и ме погълна напълно.
Все още мисля за сестра ми…
и хората които ми я отнеха.
Мислиш ли, че Бог е смятал да Исаак?
Затова ли е карал Авраам да го убие?
Да го изяде ли? Разбира се, че не.
Ангелът се е намесил точно на време. - Не винаги става така.
Трябва да знам за Миша.
В сънищата си виждам лицата им,
но не си спомням имената с които се наричаха.
Бих дал всичко, за да си ги спомня.
Ханибал, спомените са като нож...
Могат да те наранят.
Искам да остана тук, с теб.
Не, трябва да останеш в училището.
Трябва да си спомните…
кой каза на нацистите къде са скрити децата?
Трябва да помните.
Нищо не помня.
Това ще ви помогне да си спомните.
Ханибал Лектър? Какво правите тук?
Дойдох за тялото. Сега съм студент по медицина.
Да, знам. Следя напредъкът ви.
Всичко което чуете трябва да остане в тази стая.
Моля ви, Луи.
Клаус Барби изпрати децата в Аушвиц.
Кой му каза къде са скрити? Вие ли бяхте?
Когато счупиха пръстите ми, предадох Парду.
Той знаеше къде са децата.
Сега той е кмет на Белвил.
Благодаря, Луи. - Инспекторе.
Да? - Къде беше полицията?
Не, не! Моля ви, не!
Веднага разбрахте какво иска Луи, нали?
Разпятието да остане в мозъка му, а не в сърцето.
Той отговори на въпросът ви, но вие на неговият - не.
Къде беше полицията, когато нацистите товареха децата в камионите.
Ела да си поиграем.
Една малка бузка... две малки бузки.
Изкашляй се.
Има пневмония. - Да я вземем.
И без това ще умре.
Хайде!
Излизайте - Грутас, почакай.
Плочките.
Билетите, ако обичате.
Медининкай, руската граница
Паспортът ви.
Студент ли сте? - Да.
Направете си нова снимка.
Каунас, Съветска република Литва.
Вечерният доклад.
Пристигналите в Каунас.
Лектър.
Хижата.
Колнас.
Грутас.
Миша.
Г-н Дортлих...
От мое име и от името на покойното ми семейство…
ви благодаря, че дойдохте.
Помните ли ваничката, клокочеща на огнището?
И без това щеше да умре... Кълна се!
Толкова много майонеза, г-н Дортлих.
Къде са останалите? - Не знам.
Знам къде е единият. Знам къде е Гренц.
Гренц ли? - В Канада.
Избяга с един бежански кораб.
Как изглежда? - Като скитник.
Не го приеха в СС.
Да.
Той беше най-настойчив.
Ами Милко?
Всички са мъртви. Загинаха във войната.
Помня как пееха.
Ами водачът ви - Грутас?
Не знам.
Моля те, пусни ме и ще свидетелствам срещу Гренц.
Помните ли песента, хер Дортих?
Миша обичаше тази песен. Да попеем за нея.
Не пеете.
Пей, за да спасиш живота си, Дортлих.
Колнас! Колнас! Него го знам.
Знам къде е.
И къде е Колнас?
Във Фонтенбло.
Набрал е гъби и си е сготвил.
Гъби и бузи.
Къде беше?
Миришеш на пушек и кръв.
Къде беше?
Открих ги.
Открих хората, които убиха Миша.
Знам имената им.
Тук, във Франция са.
Къде?
Във Фонтенбло.
Хванали са ги по пътя им към Африка и сега ги сервират за обяд.
Като нас са. Усещат, че останалите са сготвени, но все пак се опитват да пеят.
Колнас използва името Клебе.
Г-н Клебе живее в Рю Жулиана.
Добро утро, как сте?
Ето го.
Минава на път за църквата.
Колко е натруфен и надут този…
военнопрестъпник.
Знаеш ли тази песен?
Къде е Наталия? Къде е?
Непрекъснато се измъква.
Наталия, ела.
Тръгваме към църквата.
Ханибал, имат деца.
Носеше гривната на Миша.
Избери какво ще дариш в църквата.
Добре, прибери го в джоба си.
Ето, да го приберем на сигурно...
Какво има?
Канал Л'Орк.
Добър вечер. - Чакат ви долу.
Обадих се на руските ми приятели.
Плочката на Дортлих е била в устата му.
Това означава, че у него са плочките на всички ни…
заедно с останалите неща.
Дортлих претърси руините.
Грутас го накара да го направи.
Обикалял е там като на пикник.
Къде е?
Къде е момченцето, което уби Дортлих?
Студент е в Париж.
Трябва да има паспортна снимка, но още не са я открили.
Как се казва?
Ханибал Лектър.
Познавате ли го?
Да. Ти също.
По време на войната вечеряхме с него.
Върни се в ресторанта, Колнас.
И следващия път ми донеси нещо за ядене.
Къде, по дяволите, е Дитер?
Ако им развалиш лицата, цената ще падне. Ела тук.
Тази за сега ще е за мен.
Милко, искам да отидеш в Париж.
Колнас ми е намерил много добро пиано.
И открий момчето.
Лектър. Знаеш какво да правиш с него.
Благодаря.
Инспектор Попил. Заповядайте.
Не съм дошъл на гости.
Къде е той? - Не знам, мисля, че е на училище.
Виждала ли сте този човек?
Не.
Казвал се е Дортлих. Военно престъпник.
Открит е близо до родния замък на Ханибал.
Дортлих е имал няколко приятелчета, които искам да открия.
Ханибал може да знае къде са.
Да не се порежете.
Знам всичко за вас. Знам, че сте изгубила семейството си
и всичко, когато е била пусната бомбата над Хирошима.
Да.
Защитавате Ханибал, защото и той е изгубил всичко ли?
Това ли ви свързва с него?
Виждате ли семейството си в сънищата си, инспекторе?
Да.
И аз. Той също.
Ако го прави във Франция, ще трябва да го задържа.
Ще умре на гилотината.
Съжалявам.
Грутас те е изпратил да ме убиеш.
Не, не да те убия...
а да ти дам пари.
Нека ти ги дам.
Убил си много хора, Милко. Повече от тези.
Усещаш ли ги около себе си?
Ядохме…
Ядохме, за да оцелеем.
Грутас го направи бързо. Тя не почувства нищо.
Грутас има къща.
Къде?
Не те чувам.
Има ли къща?
Добре, добре... В Мили ла Форе.
Нищо не почувства.
Инспектор Попил. Каква изненада.
Открих това в стаята ви.
Ако убивате във Франция, ще се погрижа да ви екзекутират.
Имате ли нещо против да работя, докато си говорим.
Убил сте Дортлих в горите, в които е загинало семейството ви.
От лицето му е било ядено.
Може да са били гарвани.
Гарвани които са си направили шишкебап? Канибализъм.
Случвало се е на източния фронт.
Но вие знаете това, бил сте там.
Това не е лицето на обекта ви.
Това е Владис Грутас. Като рисунките, които открих в стаята ви.
И него ли убихте?
Не, не съм. - Открихте ли го?
Ако го бях открил, щях да ви кажа.
Не се занасяйте с мен.
Знаете ли, че е убил един равин в Каунас?
Убивал е циганчета в горите.
Измъкнал се е от Нюрнберг, защото са изсипали киселина в гърлото на свидетеля.
Трябват ми показанията ви. Елате с мен.
Да започваме.
Свали го…
или ще я застрелям.
Грутас имаше набито око.
Знаеше, че трябва да заплаши Миша, за да ме накара да сваля копието.
Първоначално им трябвахме за прикритие, ако ги заловяха.
По-късно ни заобиколиха...
Проверяваха бузите и ребрата ни.
Дръжте й главата.
Дръжте я. - Не тук, шефе. Не вътре.
Обещах на Миша... - Че ще платят с плътта си?
Кожа за кожа?
Ако бяха убили теб, кой щеше да ги накаже сега?
Отговорът е аз. Аз щях да го направя.
Ако се закълнеш да ми кажеш каквото знаеш, ще те пусна.
Кълна се.
Жак.
Знае нещо.
Ще ни отведе до Грутас. След това ще го задържим.
Съда ще го обяви за невменяем.
После ще го изучават, за да разберат какво му е.
Малкият Ханибал е загинал през 1944-а, в снеговете.
Сърцето му е умряло с Миша.
За това, което е сега, няма друго описание…
освен чудовище.
Предай ги на полицията.
Заради децата на Колнас, нали? - Не.
Обещай ми.
Не мога...
Не мога да наруша клетвата си към Миша.
Слизай.
Дай си документите.
Къде е Милко?
Не знам, а и не му пука.
Платихте ми, за да донеса това пиано.
Свалете колелото ми.
Не се тревожи, повече няма да те удрям.
Харесваш ми.
Може да ти оправя зъбите.
Искам пара. Увеличи налягането.
Радвам се, че си тук.
Винаги съм чувствал, че съм ти задължен.
Мислех, че си по-едър.
Представях си лицето ти на всеки с когото съм се бил.
Убий го.
Кажи ми…
хранеше я защото я обичаше ли?
Да.
Значи чувстваш...
...любовта.
Обичам себе си много и никога не бих ти се извинил.
Убийте го.
Почакайте!
Няма да боли много.
Пусни ме!
Хванете го!
Обади се на Колнас.
Да продължим разговора си…
Искаш ли да видиш лейди Мурасаки... жива?
Да.
Изслушай я.
Говори с любовника си.
Слушай... Слушай внимателно…
Предлагам ти живот за живот. Донеси ми всичко, което имаш.
Личните номера, информацията... всичко.
Къде? - На 36-и километър…
по пътя към Трилбаду. Има телефонна кабинка.
Бъди там по изгрев и чакай обаждане.
Ако те няма, ще ти изпратя жената... по пощата.
Живот за живот.
Сигурен съм, че задника ти ще изглежда като теменужка.
Отведете я.
Колнас, дай ми един буркан.
Убийте го на телефонната кабинка.
И донесете топките му на кораба.
Готови сме за тръгване, сър. - Хайде.
Съжалявам, но каютата ти не е готова.
Ще се обадя на рум сървиза.
Почисти стаята.
Старите ни гостенки си тръгват.
Имаме си нови.
Изчезвайте.
Увери се, че преди да ги види Ахмед, Дийтрих ги е почистил.
Не хапете жените. Отхапете от златото на Ахмед.
Карай право в Марсилия.
Знаеш, какво ще стане...
...ако не ми пуснеш малко.
Добър вечер, г-н Колнас.
Пиете по-добро вино отколкото сервирате.
Ще се обадя в полицията.
Може ли аз да ги викна вместо вас?
Какво съм ти направил? - Нищо, освен, че яде от сестра ми.
Носите ли личния си номер, г-н Колнас.
Мнозина приличат на мен. Сигурен ли сте, че сте открил правилният човек?
По време на войната бях пленник на нацистите.
И аз изгубих семейството си. Разбирам ви.
За да съм сигурен, че разбирате, отидох до дома ви…
на Рю Жулиана.
Влязох в детската стая…
Там спеше едно дете.
Взех нещо и за вас.
Това е говеждо, Колнас. Разбира ли какво е чувството?
Къде е тя?
Къде е дъщеря ми? Какво си й направил?
Дъщеря ви е в безопасност, Колнас.
Ще ви я върна, когато ми върнете лейди Мурасаки.
Ако го направя, ще ме убият.
Не. Грутас ще бъде арестуван.
Искам да запомня изражението ви.
Помогнете ми или ще оставя детето да умре от глад.
Къде е лейди Мурасаки?
Грутас живее на един кораб.
Обикаля по канала.
Къде е сега?
В канал Л'Орк, на запад от Мох.
Къде е детето ми?
Астрит? - Да.
Провери децата.
Защо? - Просто го направи.
Добре са. Спят.
Измами ме. - Не.
Удържах на думата си.
Пощадих живота ти за доброто на децата.
Приятелят ти…
е ял от лицето на Дорлих.
Завържи го. Аз ще отида отпред.
Помощ.
Жан? - Помогни ми.
Хвани се.
Дръж се!
Не!
Ханибал!
Прострелях те в гръбнака, малкия.
Не си ли чувстваш краката? Жалко.
Няма да усетиш, когато ти отрежа топките.
Ще са подарък за теб. В кадифена торбичка.
Можеш ли да виждаш?
Добре.
Погледни само... Мога да оцветя малко бузите й.
Къде е Гренц?
Ако ти кажа, ще ме убиеш ли бързо? - Да.
Той е в едно село в Канада…
близо до Саскатон.
Ханибал, спри.
Предай го на Попил.
Той яде от сестра ми.
Ти също…
И ти яде от нея.
Защо тогава не се самоубиеш?
Затова е клетвата ти.
Не… - Трябва да убиеш…
всички които знаят нали?
Яде от нея...
и чувстваш вина.
Устните ти поглъщаха лъжица след лъжица.
Не, Ханибал, не го прави.
"М" като "Миша".
Спри! Спри сега!
Прости им.
Никога.
Обичам те.
Обичаш това, което е останало от него?
Открий капитанът. - Дойдох веднага щом разбрах.
Къде е Ханибал?
Хайде.
Ханибал!
Извикайте пожарната! - Веднага, инспекторе.
Вземи някой да огледате.
Ханибал.
Идвам.
Да?
Дойдох да взема една глава.
Превод StraightEse